П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 вересня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/23799/21	
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Дата і місце ухвалення 01.02.2022р., м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:      Бойка А.В.,
                         суддів:   Федусика А.Г.,
                                        Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 р. у справі №420/23799/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким  починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.08.2017 р. по 28.02.2018р. включно; 
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 28.02.2018р. включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення  січень 2008 року у сумі 28196 гривень 65 копійок із одночасною компенсацією  сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних оcіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004р., з урахуванням раніше виплачених сум; 
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 р. по 27.04.2018 р. включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3980 гривень 99 копійок відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №1078  від 17.07.2003р.;
- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану суму індексації грошового забезпечення 3980 гривень 99 копійок за період з 01.03.2018 р. по 27.04.2018 р. включно в сумі 7563 гривень 88 копійок, відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення грошових доходів населення, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078, із  одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних oсіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що  утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу,  затвердженого постановою Кабінету Mіністрів України №44 від 15.01.2004р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення  за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018 р., та зобов`язав відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача   індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018р. В іншій частині позовних вимог, відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, обґрунтовану посиланням на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині встановлення базового місяця, що має застосовуватись відповідачем при  розрахунку невиплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018р., а також вимог, що стосуються розрахунку та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 27.04.2018 р..
З огляду на зазначене, просить скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити вказані позовні вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з серпня 2017 року по травень 2018 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 
07 квітня 2021 року позивач звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив, в тому числі, нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018р.
Листом від 23.04.2021р. Військова частина НОМЕР_1 відмовила позивачу у задоволенні поданої заяви, посилаючись відсутність для цього відповідних правових підстав.
На думку позивача дії та бездіяльність військової частини щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за вказаний вище період є протиправними, що стало підставою його звернення до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період, останній зобов`язаний нарахувати та виплатити її. В частині вимог, що стосуються базового місяця який має застосовуватись при розрахунку невиплаченої індексації грошового забезпечення, суд відмовив, посилаючись на їх передчасність. Також, суд відмовив у задоволенні вимог, що стосуються  виплати індексації грошового забезпечення у розмірі щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 27.04.2018 р., із  одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних oсіб, посилаючись на їх необґрунтованість.
Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного. 
Частиною 1  статті 2 Закону України  «Про військовий обов`язок і військову службу»  передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статей  1,  2 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в  Конституції України  та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно зі  статтею 9 Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до  Закону України  «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених  Конституцією України  гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено  Законом України  «Про індексацію грошових доходів населення», відповідно до статті 1 якого індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до  статті 2 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру,  в тому числі оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього  Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до  статті 6 Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі виникнення обставин, передбачених  статтею 4 цього Закону  грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення регулюються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим  Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078  відповідно до пункту 1-1 якого обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування  Закону України  Про внесення змін до Закону України  «Про індексацію грошових доходів населення»  від 06.02.2003р. №491 -IV.
Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078  встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Слід зазначити, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці та відповідно до вимог чинного законодавства України, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією), є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Таким чином, суд першої  інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період, а тому наявні підстави для зобов`язання військову частину  здійснити відповідне нарахування та виплату таких виплат.
При цьому, суд не приймає посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на виплату індексації, та зауважує, що Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зазначав, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань. 
Щодо нарахування та виплатити індексацію грошового забезпечення із встановленим для обчислення місяцем підвищення (базовим місяцем) січнем 2008 року, судова колегія погоджується із судом першої інстанції, що питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Також, судова колегія вважає безпідставними доводи апелянта про наявність підстав для застосування щомісячної фіксованої індексації в період з березня 2018 року по квітень 2018 року, оскільки останні ґрунтуються на положеннях Порядку №1078 в редакції, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин.
За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018 р., та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.08.2017 р. по 27.04.2018р.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.6 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 р. без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                        А.В. Бойко

Судді:                                                                                           А.Г. Федусик

                                                                                                    О.А. Шевчук