П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/4576/22	
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
доповідача – судді Косцової І.П.,
суддів – Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.
   за участі секретаря – Брижкіної І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного  суду  від  20 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог.
ОСОБА_1 звернувся до суду  першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року в частині його звільнення зі служби в поліції;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №114 о/с від 26.01.2022 року в частині його звільнення зі служби в поліції;
зобов`язати відповідача поновити його на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області з 28 січня 2022 року;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 січня 2022 року з відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що проходив службу в поліції та наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №114 о/с від 26.01.2022 року його було звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підставою винесення цього наказу слугував наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року.
Вказує, що йому не відомі підстави відкриття службового розслідування, дисциплінарна комісія не повідомляла його про розпочате службове розслідування, не надала можливості подати пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його права на захист та проведення службового розслідування на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом, незалежно від займаної посади.
Також позивач зазначив, що відповідач, всупереч нормам чинного законодавства, не видав йому належно оформлену трудову книжку із внесеним до неї записом про звільнення та копію наказу про звільнення з роботи, не надіслав поштове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки.
Зазначені обставини, на думку позивача, свідчать про незаконність його звільнення, наявність підстав для поновлення на займаній посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що в ході службового розслідування встановлено наявність в діянні позивача складу дисциплінарного правопорушення та аргументовано, в чому воно полягало, з посиланням на відповідні докази. 
Також судом не встановлено порушень з боку відповідача у процедурі проведення службового розслідування та звільнення позивача, тому судом констатована відсутність підстав для скасування оскаржуваних наказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи та не надав їм  належної правової оцінки.
Апелянт наголошує на відсутності належним чином документально оформлених доказів не виходу його на службу без поважних причин.
Також вказує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладається обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, не було доведено у суді факти невиходу позивача на службу.
При цьому, на думку апелянта, суд першої інстанції переклав обов`язок доказування на нього, чим допустив суттєве порушення норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Одеській області зазначило, що суд першої інстанції вірно встановив усі обставини справи та надав їм належну правову оцінку, у зв`язку з чим просило залишити судове рішення без змін. 

Фактичні обставини справи.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Наказом ГУНП в Одеській області від 03.12.2021 року №2753, на підставі доповідної записки начальника УГІ ГУНП в Одеській області щодо виявлення факту відсутності на службі без поважних причин оперуповноваженого СКП відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 , призначено службове розслідування з метою з`ясування причин та умов порушення службової дисципліни, дослідження ефективності проведення профілактичної роботи із зміцнення службової дисципліни безпосереднім та прямими керівниками (т.1 а.с.69-70).
За результатами службового розслідування 30.12.2021 року був складений та затверджений висновок службового розслідування, з якого вбачається,  що лейтенант поліції ОСОБА_1 в рамках проведення службового розслідування не підтвердив належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному у наступні дні: 09.09.2021 року, 10.09.2021 року, 13.09.2021 року, 14.09.2021 року, 15.09.2021 року, 21.09.2021 року, 22.09.2021 року, 23.09.2021 року, 24.09.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року, 22.11.2021 року, 23.11.2021 року, 24.11.2021 року, 25.11.2021 року. Крім того, після виходу на службу 26.11.2021 року позивач, нехтуючи своїми службовими обов`язками, був відсутній на службі 26.11.2021 року, 29.11.2021 року, 30.11.2021 року. (т.1 а.с.161-168).
На підставі зібраних матеріалів дисциплінарна комісія дійшла висновку, що лейтенант поліції ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п.1,2,4,8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року  № 2337-УІІІ, Присяги поліцейського, пп.1,2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, пп.3.1, 3.2 розділу ІІІ, п.4.3 розділу ІУ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, що виразилось у особистій недисциплінованості, низькому рівні правосвідомості, низьких морально-ділових якостях, грубому ігноруванні наказів та доручень МВС України, Національної поліції України щодо дотримання службової дисципліни, що є дисциплінарним проступком, у зв`язку з чим вважала за необхідне звільнити із служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Позивач відмовився від надання пояснень щодо фактів та причин відсутності на службі у вказані робочі дні відповідно до ст. 63 Конституції України (т.1 а.с.109-110).
Також матеріалами справи підтверджено, що на час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді «неповної посадової відповідності», оголошене наказом ГУНП в Одеській області від 15.12.2021 року №2853 (т.1 а.с.94-102). 
На підставі висновку службового розслідування наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», за скоєння дисциплінарного проступку до лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. З вказаним наказом позивач ознайомлений 18.01.2021 року (т.1 а.с.173-175). 
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №114 о/с від 26.01.2022 року «По особовому складу» позивача з 28 січня 2022 року звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Підстава: наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року та подання начальника Одеського районного управління поліції №1 цього Головного управління від 18.01.2022 року (т.1 а.с.176).
Законність вказаних наказів є предметом спору у справі, що розглядається. 

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
За приписами ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
В свою чергу, Законом України №2337-VIII від 15.03.2018 року затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції (далі – Статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Частиною 1 ст.1 Статуту закріплено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським    Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Згідно п.п. 1, 2, 4 ч.3 ст.1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.
Аналізуючи наведені правові норми, судова колегія констатує, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. 
Як вже зазначалося вище, службове розслідування було ініційовано відповідачем за фактом відсутності на службі без поважних причин оперуповноваженого СКП відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
В ході службового розслідування встановлено, що в період з 20.08.2021 року по 26.08.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, на підтвердження чого надав довідку про тимчасову непрацездатність №4878 від 26.08.2021 року.
Пропрацювавши декілька днів, а саме, з 27.08.2021 року по 31.08.2021 року, ОСОБА_1 знов не вийшов на роботу 01.09.2021 року, повідомивши про захворювання та перебування на лікарняному, внаслідок чого був відсутній на службі до 26.11.2021 року. 
Після виходу на службу 26.11.2021 року позивач надав довідки про тимчасову непрацездатність в періоди з 01.09.2021 року по 06.09.2021 року, з 16.09.2021 року (кінцевий термін не зазначений), з 01.11.2021 року по 11.11.2021 року, з 15.11.21 року по 19.11.2021 року, однак до виконання службових обов`язків не приступив (т.1 а.с.124-127).
В подальшому, а саме, 29.11.2021 року та 30.11.2021 року ОСОБА_1 знов на службу не з`явився, про причини відсутності не повідомив, про що відповідачем були складені відповідні акти (т.1 а.с.71-73). 
З метою встановлення причин відсутності позивача на службі дисциплінарною комісією були направлені відповідні запити до медичних закладів, а саме:
-          ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» №55/621 від 08.12.2021 року (т.1 а.с.121);
-          КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №18» ОМР №55/620 від 08.12.2021 року (т.1 а.с.128);
-          КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №28» ОМР №55/627 від 08.12.2021 року (т.1 а.с.130);
-          КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №12» ОМР №55/659 від 08.12.2021 року (т.1 а.с.136).
У відповіді від 22.12.2021 року №671  ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Одеській області» повідомило, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні вказаної установи з 20.08.2021 року по 26.08.2021 року та на амбулаторному лікуванні з 01.09.2021 року по 08.09.2021 року, з 16.09.2021 року по 20.09.2021 року, з 01.11.2021 року по 12.11.2021 року та з 15.11.2021 року по 19.11.2021 року (т.1 а.с.122).
Відповіддю від 22.12.2021 року №670  КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги № 18» ОМР повідомило, що в період з 20.08.2021 року по 03.12.2021 року ОСОБА_1 за медичною допомогою не звертався, декларацію з сімейним лікарем не укладав, електронну картку не оформлював (т.1 а.с.129).
Згідно відповіді КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №28» ОМР №669 від 22.12.2021 року позивач з 27.09.2021 року по 27.10.2021 року знаходився на амбулаторному лікуванні у вказаній установі у сімейного лікаря ОСОБА_2 (т.1 а.с.131).
Згідно відповіді КНП «Центр Первинної Медико-Санітарної Допомоги №12» ОМР від 20.12.2021 року №804 ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні під наглядом лікаря вказаної установи з 26.11.2021 року по 30.11.2021 року, про що було створено електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність (т.1 а.с.137).
Таким чином, в ході службового розслідування було встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_1 не підтвердив належними довідками про тимчасову непрацездатність перебування на лікарняному у такі робочі дні: 09.09.2021 року, 10.09.2021 року, 13.09.2021 року, 14.09.2021 року, 15.09.2021 року, 21.09.2021 року, 22.09.2021 року, 23.09.2021 року, 24.09.2021 року, 28.10.2021 року, 29.10.2021 року, 22.11.2021 року, 23.11.2021 року, 24.11.2021 року, 25.11.2021 року. 
Крім того, після виходу на службу 26.11.2021 року позивач був відсутній на службі 26.11.2021 року, 29.11.2021 року, 30.11.2021 року, будь-яких документів щодо перебування на лікарняному у вказаному періоді в Національну поліцію також не надав.
Поряд з цим, під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які б беззаперечно спростовували висновок відповідача щодо відсутності його на службі у вказані періоди без поважних причин, або ж навпаки, підтверджували перебування на службі та виконання ним своїх посадових обов`язків у спірному періоді. 
Зазначені обставини, на переконання судової колегії, свідчать про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, що полягав у невиході на службу без поважних причин протягом тривалого часу.
При цьому доводи позивача, що не складання відповідачем актів про невихід на службу підтверджує виконання ним службових обов`язків у вказані періоди, не можуть бути визнані колегією суддів обґрунтованими, оскільки формальне не складення актів про невихід на службу не спростовує факт відсутності позивача на робочому місці.
Більш того, з огляду на те, що ОСОБА_1 у телефонному режимі повідомляв безпосереднього керівника про перебування на лікарняному, що не заперечувалось позивачем в суді апеляційної інстанції, посадові особи Національної поліції правомірно не складали відповідні акти про його відсутність на робочому місці у період з 09.09.2021 року по 25.11.2021 року, оскільки очікували оформлені листки непрацездатності.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що доповідна записка про доцільність призначення службового розслідування була подана начальнику ГУНП в Одеській області 30 листопада 2021 року, тобто у день, коли стало відомо про відсутність належно оформлених листків непрацездатності за всі дні відсутності позивача на службі.
Водночас, судом першої інстанції вірно встановлено, що під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 09.12.2021 року на підставі ст.63 Конституції України відмовився від надання пояснень щодо перебування на лікарняному (т.1 а.с.109-110).
Зазначені обставини свідчать, що позивачеві було відомо про проведення службового розслідування з підстав перебування його на лікарняному та доводять надання йому відповідачем права на захист, а відтак, наведені ним доводи щодо неповідомлення про службове розслідування та не надання можливості надати пояснення відхиляються судом.
Як вже зазначалось вище, на час притягнення до дисциплінарної відповідальності позивач мав діюче дисциплінарне стягнення у вигляді «неповної посадової відповідності», оголошене наказом ГУНП в Одеській області від 15.12.2021 року №2853, тому з урахуванням приписів ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту та встановлених фактів  багаторазового невиходу на службу у відповідача були наявні всі підстави для застосування до позивача найбільш суворого покарання у вигляді звільнення зі служби у поліції. 
За таких обставин судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності у діях позивача порушень службової дисципліни, які були належним чином встановлені та класифіковані під час проведення службового розслідування. 
Стосовно посилань апелянта на порушення процедури ознайомлення його з спірними наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року та не видачі йому трудової книжки судова колегія зазначає наступне.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893 (надалі – Порядок № 893).
За ч.3 розділу 7 Порядку №893 виконання таких дисциплінарних стягнень, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь та звільнення зі служби в поліції, шляхом видання наказів по особовому складу покладається на підрозділи кадрового забезпечення (служби персоналу) територіальних органів поліції, установ та закладів поліції, а також ЗВО.
Відповідно до ч. 2 розділу 7 Порядку №893 наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, ЗВО та особистого ознайомлення поліцейського з ним, що здійснюється кадровим підрозділом органу (підрозділу, закладу, установи), ЗВО за місцем проходження служби зазначеним поліцейським.
Таке ознайомлення засвідчується шляхом проставляння поліцейським, притягнутим до дисциплінарної відповідальності, підпису, прізвища та ініціалів на останньому аркуші копії наказу, долученої до його особової справи.
У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт довільної форми, що підписується працівником кадрового підрозділу та іншими присутніми під час відмови особами, який долучається до особової справи поліцейського, притягнутого до дисциплінарної відповідальності.
Разом з тим, за приписами ст.47 КЗпП України (в редакції, чинній на час звільнення позивача) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Відповідно до абз.5 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Матеріали справи містять докази ознайомлення ОСОБА_1 з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №36 від 11.01.2022 року (т. а.с.176).
Крім того, судова колегія зі змісту позовної заяви та додатків до неї вбачає, що позивач був обізнаний з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №114 о/с від 26.01.2022 року.
Таким чином матеріалами справи спростовується твердження позивача про порушення порядку його ознайомлення з наказами про звільнення.
В свою чергу, за наслідком проведеного аналізу актуального законодавства про працю (ст.47, 235 КЗпП України) колегія суддів констатує, що з 10.06.2021 року спеціальні норми не містять жодної міри відповідальності роботодавця за затримку у видачі трудової книжки.
До того ж, судова колегія суду апеляційної інстанції з`ясовувала обставини, за яких позивач не отримав трудову книжку і з наданих ним пояснень стало зрозуміло, що, усвідомлюючи необхідність її отримання, він умисно не вчиняв жодних дій задля цього, оскільки мав намір в подальшому поновитись на службі.
За таких обставин позивач, усвідомлюючи наслідки, самостійно допустив пасивну поведінку у частині отримання своєї трудової книжки, що виключає будь-яку вину відповідача. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу вчинення перешкод у її отриманні з боку роботодавця.
Резюмуючи вище викладене, судова колегія наголошує, що в обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається виключно на допущені в ході проведення службового розслідування порушення, водночас факт вчинення правопорушення, за яке його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, ним не спростовується жодним доказом.
Посилання позивача на порушення процедури проведення службового розслідування не може бути самостійною правовою підставою для звільнення від дисциплінарної відповідальності за наявності обставин, які вказують на скоєння дисциплінарного проступку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2020 року у справі №300/1406/19.
Таким чином судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку доведена належно проведеним службовим розслідуванням, тому застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є правомірним та пропорційним заходом дисциплінарного стягнення, накладеним у відповідності до процедури та з дотриманням прав позивача.
Беручи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 308,   310,   315, 316,   322,   325,   328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 червня 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст виготовлено та підписано 19.12.2022 року.
Головуючий суддя 	 	Косцова І.П.	
Судді	    	Осіпов Ю.В.    Скрипченко В.О.