ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/8249/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

                                                       В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яким просив:  
- визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неформування та неподання до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Кисні подання про повернення ОСОБА_1 збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна у розмірі 9951,00 грн., помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської України у м. Києві подання про повернення ОСОБА_1 збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 9951,00 грн., сплаченого згідно квитанції від 28.10.2020 №TS200249;
- стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до суду апеляційної інстанції не надходили.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та  процесуального права суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з  26 вересня 2020 року визначено механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше, не сплачує збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого майна (житла) при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу, втім в межах спірних правовідносин позивач не скористався механізмом щодо звільнення від сплати збору при купівлі житла вперше на стадії нотаріального посвідчення правочину та помилково сплатив збір, судом наголошено, що позивач має право скористатися таким порядком вже після посвідчення нотаріусом договору купівлі - продажу житла шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою, проте позивачем не надано суду доказів подання до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києва повного пакету документів, зазначеного в п.п. «в» п. 15-2 Порядку, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 28.10.2020 року ОСОБА_1 , з метою укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 40,6 кв. м, за ціною 995100,00 грн. (пункти 1, 2, 4), посвідчений приватним нотаріусом Стегостенко Н.Б., зареєстровано в реєстрі за №570, сплатив збір на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 9951,00 гривень.
Вказане підтверджується квитанцією від 28.10.2020 року №TS200249 на суму 9951,00 гривень, що міститься у матеріалах справи.
30.12.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з претензією про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, до якого долучив: копію договору купівлі-продажу квартири, копію квитанції про оплату збору, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві за результатами розгляду зазначеного звернення надав відповідь, викладену в листі від 14.01.2021 року № 2600-0603-8/4353, якою відмовив позивачу у поверненні запитуваних коштів, мотивуючи тим, що заявником не надано передбачених пунктом 15-2 "Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій" документів на підтвердження придбання квартири вперше.
Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» № 400/97-ВР від 26.06.1997 року.
Законом України від 15.07.1999 № 967-XIV «Про внесення змін до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», що набрав чинності 19.08.1999 р., статтю 1 Закону № 400/97, що визначає перелік платників збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, доповнено пунктом 9 такого змісту: підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення першої групи основних фондів згідно із Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».
Отже, відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону № 400/97 платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є в тому числі фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, - за винятком громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.
У статті 2 Закону № 400/97 зазначено, що об`єктом оподаткування для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.
Аналогічні за змістом норми передбачені пунктом 15-1 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановок: Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 року № 1740.
Згідно з пунктом 15-3 Порядку № 1740 нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна. Документом, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна, є платіжне доручення платника збору про перерахування сум збору на бюджетні рахунки для зарахування надходжень до державного бюджету, відкриті в головних управліннях Казначейства. Копія такого платіжного доручення зберігається в нотаріуса, який посвідчив договір.
23.09.2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій», якою, серед іншого, доповнив Порядок № 1740, а саме: пункт 15-2 підпунктами «в» і «г», відповідно до яких збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі нерухомого майна не сплачується, якщо:
в) особа придбаває житло вперше, що підтверджується заявою фізичної особи про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя), та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємне: архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, ро внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухомі майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло, а також даними про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року);
г) особа перебуває у черзі на одержання житла, що підтверджується документом, виданим органом, до компетенції якого належить ведення обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Пункт 15-3 доповнено абзацом такого змісту:
«Нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється без документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна за наявності зазначених у підпунктах "в" і "г" пункту 15-2 цього Порядку інформації та документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування».
Постанова №866 набрала чинності 26.09.2020 року.
Отже, враховуючи вищевикладені норми, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що починаючи з 26.09.2020 року, шляхом внесення змін до Порядку №1740 держава створила дієвий механізм, за умови дотримання якого фізична особа, що придбаває житло вперше (та, відповідно, не є платником збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі нерухомого житла), може не сплачувати збір при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу такого житла.
Для цього фізична особа має подати нотаріусу три обов`язкові документи;
1)   заяву про те, що вона не має та не набувала права власності на житло (в тому числі не приватизовувала, не успадковувала, не отримувала у дар, не купувала, зокрема як частку в спільному майні подружжя);
2)   відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з урахуванням відомостей з невід`ємної архівної складової частини цього Реєстру про набуття, зміну і припинення речових прав на нерухоме майно, про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) про відсутність зареєстрованих за такою особою прав власності на житло;
3)     дані про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду. Документом, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки з місць проживання (після 1992 року).
Якщо ж особа помилково сплатила збір при посвідченні договору купівлі-продажу майна, то вона має право подати заяву до органу Пенсійного фонду України заяву про повернення коштів з бюджету на підставі Порядку № 787. Разом з тим, звертаючись після 26.09.2020 року про повернення з бюджету помилково сплачених коштів, саме платник повинен надати докази на підтвердження того, що помилився, коли сплачувала збір, а саме передбачені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740 документи на підтвердження того, що він придбав житло вперше.
Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 25.11.2021 року у справі № 280/9714/20, в якій зазначено наступне: «Якщо ж особа не скористалася цим механізмом на стадії посвідчення договору в нотаріуса та помилково сплатила збір, то вона вправі скористатися ним вже після посвідчення нотаріусом договору, подавши відповідному територіальному органу Пенсійного фонду визначені підпунктом "в" пункту 15-2 Порядку №1740 інформацію та пакет документів, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, для формування відповідного подання про повернення безпідставно сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування. У разі отримання відмови особа може оскаржити таке рішення до суду».
У відповідності до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, особа, яка не скористалася механізмом щодо звільнення від сплати збору при купівлі житла вперше на стадії нотаріального посвідчення правочину та помилково сплатила збір, має право скористатися таким порядком вже після посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу житла шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою.
Водночас, позивачем не було враховано того, що як на стадії нотаріального посвідчення договору, так і на стадії звернення до пенсійного органу з заявою про повернення помилково сплачених коштів, обов`язковою умовою для звільнення від сплати збору є подання пакету документів, що складається з:
1) заяви; 2) відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 3) дані про невикористання житлових чеків для приватизації.
Матеріали справи свідчать та не спростовано позивачем, що до заяви про повернення помилково сплаченого збору, подану до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, було додано лише інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тоді як даних про невикористання житлових чеків для приватизації додано не було.
При цьому відповідно до пункту 20 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідки, видані органом приватизації за попередніми місцями проживання після 1992 року, щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території).
Згідно офіційного веб порталу Центру надання адміністративних послуг м. Києва послуга щодо видачі довідки щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду надається структурними підрозділами з питань приватизації державного житлового фонду районних у м. Києві державних адміністрацій в кожному з районів міста Києва.
Крім того, положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 р. № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» та Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.08.2000 р. № 179, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 (зі змінами).
Отже, розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є також Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію.
Враховуючи викладене, отримання даних про невикористання житлових чеків для приватизації або використання їх для приватизації частки майна державних підприємств і земельного фонду є стандартною адміністративною послугою, яку можливо вільно отримати в центрах надання адміністративних послуг, органах приватизації житлового майна та інших установах, а тому суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності належного правового регулювання та неможливості отримання всіх документів, які передбачені підпунктом «в» пункту 15-2 Порядку № 1740.
З урахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надано суду доказів подання до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повного пакету документів, зазначеного у підпункті "в" пункту 15-2 цього Порядку, що підтверджують звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Щодо посилань позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28.11.2018 року у справі № 813/1126/17, то колегія суддів зазначає, що вони не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки правовідносини у зазначеній справі, виникли до набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України № 866 «Про внесення змін до Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій».
Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції щодо необгрунтованості позовних вимог. 
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,  апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 р. - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
   	
Колегія суддів:	           О.В. Карпушова 	
 	 	
       О.В. Епель

                                                                                               В.В. Кузьменко