ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 р. 	Справа № 480/5395/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з питань праці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021  по справі № 480/5395/21
за позовом    ОСОБА_1  
до   Державної служби України з питань праці                        
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань праці, в якому просив:
- зобов`язати Державну службу України з питань праці розглянути звернення позивача від 07.06.2021 належним чином з наданням відповіді на кожне питання окремо, відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 р. позов задоволено частково.
Зобов`язано Державну службу України з питань праці повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 07.06.2021 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".
У задоволенні інших вимог - відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 р. та прийняти рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що відповідачем було розглянуто заяву позивача від 07.06.2021 та надано відповідь листом від 14.06.2021 № 3874/1.5/2/зв-21, предметом розгляду даної адміністративної справи, виходячи зі змісту позовних вимог, - є саме розгляд та надання обгрунтованої відповіді на заяву ОСОБА_2 відповідно до вимог Закону №393/96-ВР.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань праці із скаргою від 07.06.2021, у якій просив:
- розглянути скаргу по суті відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про звернення громадян";
- втрутитись в межах компетенції у ситуацію та вжити невідкладних заходів реагування, з обставин та причин, що зумовило його звернутись до відповідача;
- повідомити прізвище та посаду чиновника, який позбавив його та громаду будинку на нормальне цивілізоване життя;
- вплинути на місцеву владу;
- провести позапланову виїзну перевірку на предмет: 1) коли була здійснена реєстрація ліфтів у будинку та чим це підтверджується; 2) обстеження відповідності та справності роботи ліфтів у будинку; чи працює диспетчеризація ліфтів у будинку і де пункт зв`язку; 3) який суб`єкт господарювання здійснює експлуатацію ліфтів у будинку та чи має він дозвіл відповідно до вимог НПАОП 0.00-4.05-2003; 4) наявності акту технічної готовності та паспортів ліфтів і яка організація їх складала; 5)який термін роботи ліфтів, що зазначений у їх паспорті; 6) коли і ким проводився позачерговий технічний огляд ліфтів у будинку; 7) наявність наказу працівників, відповідальних за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів та організацію їх експлуатації: 8) наявність наказу про призначення електромеханіків, які одночасно є відповідальними особами за справний стан ліфтів у будинку; 9) чи має відповідальний суб`єкт господарювання за стан ліфтів у будинку атестований обслуговуючий персонал (електромеханіки, ліфтери); 10) який знос сталевих канатів та чи не перевищує він встановлені норми;
- доручити голові КМДА утворити виїзну комісію з метою проведення позапланового обстеження роботи ліфтів у будинку з метою встановлення несправності приладів і пристроїв безпеки, а також чи мають місце інші несправності, які впливають на безпечну експлуатацію ліфтів у будинку;
- по виявленим порушенням направити акти реагування у відповідні комунальні служби та органи правопорядку;
- притягнути винних посадових осіб до встановленої законом відповідальності та зобов`язати їх діяти лише в межах законодавства;
- взяти на особистий контроль розгляд (термін, якість та повноту) вказаної скарги;
- письмово повідомити про результати розгляду даного звернення та вжиті заходи.
Відповідачем розглянуто звернення позивача від 07.06.2021 і Листом від 14.06.2021 повідомлено ОСОБА_1 про те, що відповідачем розглянуто повторне звернення позивача щодо експлуатації ліфтів у житловому будинку АДРЕСА_1 та в межах компетенції повідомило, що із зазначеного у зверненні питання відповідач вже надавав обґрунтовану відповідь листом від 02.06.2021 №3649/3,.1/5.2-зв-21. Додатково проінформовано, що відповідно до ст. 21 Закону України "Про охорону праці" роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно - будівельного контролю сертифіката у порядку. визначеному Кабінетом Міністрів України. На об`єкті повинні бути виконані всі передбачені проектною документацією згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами роботи, а також змонтоване і випробуване обладнання, у тому числі і ліфти. Враховуючи наявність сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації, отримання дозволу суб`єкту господарювання та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (що встановлено за проектом і випробуване і визначеному порядку на час оформлення акта готовності) не вимагається.
Також, проінформовано позивача про те, що основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права і обов`язки регулюються Законом України "Про житлової комунальні послуги". Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлова - комунального господарства від 17.05.2005 № 76 визначено, що утримання і ремонт ліфтів здійснює виконавець зазначених послуг або за договором - спеціалізована організація; виконавець послуг має право самостійно утримувати та ремонтувати ліфти за умови наявності відповідних дозволів. Відповідальність за справний стан і безпечну експлуатацію ліфта покладається на його власника.
Не погоджуючись з такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду вказаного звернення позивача останньому надано відповідь листом Державної служби України з питань праці від 14.06.2021, відповіді на поставлені позивачем питання не надані та зазначено, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207, визначено, що утримання і ремонт ліфтів здійснює виконавець зазначених послуг або за договором - спеціалізована організація; виконавець послуг має право самостійно утримувати та ремонтувати ліфти за умови наявності відповідних дозволів. Відповідальність за справжній стан і безпечну експлуатацію ліфта покладається на його власника. З урахуванням встановлених фактів, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 07.06.2021 відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян".
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У відповідності до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян".
Частиною 1 статті 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Згідно із статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2021 позивач направив звернення Голові Державної служби України з питань праці скаргу, яке містить повідомлення про несправну роботу ліфтів у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 , прохання ініціювати проведення перевірок та притягнення до відповідальності винних осіб.
Дане звернення позивача оформлене відповідно до статті 5 Закону України "Про звернення громадян".
Відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржують ся.
Таким чином, Законом України "Про звернення громадян" визначено наступні варіанти правомірної поведінки, зокрема, органу державної влади, який одержав звернення громадянина, виходячи з певних обставин:
- прийняття та розгляд звернення у порядку, встановленому Законом України "Про звернення громадян";
- пересилання звернення в термін не більше п`яти днів за належністю відповідному органу чи посадовій особі та повідомлення про це громадянину, який подав звернення у разі, якщо питання, порушені в одержаному зверненні, не входять до повноважень органу державної влади, місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадової особи, до якого (якої) надійшло таке звернення (при цьому визначення належності органу чи посадової особи, до повноважень якої відноситься питання, порушені у зверненні, має здійснювати орган державної влади, місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднання громадян або посадова особа, до яких надійшло таке звернення громадянина);
- повернення звернення громадянину з відповідними роз`ясненнями в термін не більше п`яти днів у разі, якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою.
Судова колегія зазначає, що за результатами розгляду вказаного звернення позивача останньому надано відповідь листом Державної служби України з питань праці від 14.06.2021, відповіді на поставлені позивачем питання не надані та зазначено, що Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово - комунального господарства від 17.05.2005 № 76, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 25.08.2005 за №927/11207, визначено, що утримання і ремонт ліфтів здійснює виконавець зазначених послуг або за договором - спеціалізована організація; виконавець послуг має право самостійно утримувати та ремонтувати ліфти за умови наявності відповідних дозволів. Відповідальність за справжній стан і безпечну експлуатацію ліфта покладається на його власника.
З відповіді Державної служби України з питань праці від 14.06.2021 про розгляд звернення вбачається, що відповідач вже надавав позивачу обґрунтовану відповідь із зазначених питань від 02.06.2021 № 3649/3.1/5.2-зв-21, однак під час розгляду судом першої інстанції зазначена відповідь не досліджувалась за її відсутності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства Укаїнищо докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Щодо посилання відповідача на докази надані до апеляційної скарги судова колегя зазначає, що відповідач не виконав вимог ст. 77 КАС Укаїни, вказаний доказ, а саме відповідь від 02.06.2021 № 3649/3.1/5.2-зв-21 до суду першої інстанції відповідачем не надавався, причин поважності не надання до суду першої інстанції в апеляційній скарзі не зазначив, а тому зазначений доказ судом апеляційної інстанції не приймається.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому підстав для скасування судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з питань праці - залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 по справі №480/5395/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич    Я.В. П`янова