П О С Т А Н О В А
                                І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
05 жовтня 2022року                                                                                  м. Київ
         
 Справа № 752/7063/22
Провадження: № 22-ц/824/9326/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О., 
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.А.
секретар Івасенко І.А.,
 
 розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Тимошенко Галини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 
на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Чередніченко Н.П.,
за заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа
 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
                                                
в с т а н о в и в :
 
У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2009 року у справі № 2-2472/09   його, ОСОБА_1 , позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було частково задоволено, стягнуто із ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 92 005,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000 грн., витрати на експертизу в сумі 730 грн., державне мито в сумі 977,34 грн, та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, однак, постановою державного виконавця від 28.01.2011 року виконавчий документ було повернуто стягувачу. Постанову державного виконавця разом із оригіналом виконавчого листа ним отримано не було, виконавчий лист є втраченим, а тому він, ОСОБА_1  з поважних причин пропустив строк для повторного пред`явлення зазначеного виконавчого листа до виконання. Рішення суду у справі не виконано, а тому ОСОБА_1 просив суд поновити строк пред`явлення виконавчого листа, виданого судом на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2009 року, а також видати дублікат виконавчого листа.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Тимошенко Г.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що стягувач ОСОБА_1 мав законні сподівання на те, що виконавчий лист перебуває на виконанні в органах ДВС, постанов державного виконавця про завершення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа він не отримував, отже, не був обізнаний про такі обставини, що свідчить про поважність причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання. На теперішній час ОСОБА_1 позбавлений можливості пред`явити виконавчий лист до виконання у зв`язку із його втратою, яка відбулась не з його вини, та закінченням строку на пред`явлення його до виконання. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 01 серпня 2022 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
 У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Філіпова О.В.  в інтересах ОСОБА_3 заперечувала проти апеляційної скарги та зазначила, що з моменту видачі виконавчого листа минуло майже 14 років. Після повернення виконавчого листа та завершення виконавчого провадження, ОСОБА_1 повторно із заявою про примусове виконання рішення суду до органів ДВС не звертався, за весь період часу претензій до ОСОБА_3 та/або державного виконавця не пред`являв. Оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а причини його пропуску не є поважними, та, враховуючи те, що відсутні будь-які докази втрати виконавчого листа, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .
В судовому засіданні адвокат Тимошенко Г.С. в інтересах ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Адвокат Філіпова О.В.  в інтересах ОСОБА_3 заперечувала проти апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2009 року у справі № 2-2472/09 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 92005,00 грн., моральну шкоду в сумі 5000,00 грн., витрати на експертизу в сумі 730,00 грн., державне мито в сумі 977,34 грн., витрати на ІТЗ в сумі 30,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Згідно відповіді Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.06.2022 року, у відділі перебувало виконавче провадження № 15545867 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2472, виданого 16.10.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 98742,34 грн., однак, 28.01.2011 року виконавче провадження було завершено, в зв`язку з відсутністю у боржника майна. З огляду на строки зберігання виконавчих проваджень, виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа було знищено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявником  поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до належного виконання у визначені законом строки, оскільки будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк заявником не надано, як і не доведено, що зазначені обставини виникли об`єктивно. У зв`язку з відсутністю підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, відсутні підстави і для видачі дублікату виконавчого листа у даній справі.
Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема,виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Зазначеною нормою цивільного процесуального законодавства передбачено, що заява про видачу дубліката виконавчого документа може бути подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Така  правова позиція викладена в постановах Верховного Суду  від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц,  від 21 березня 2018 року у справі № 6-676/10, від 10 квітня 2018 року у справі № 24/234, від 24 квітня 2018 року у справі № 161/1441/14-ц, від 16 серпня 2018 року у справі№ 6/275-08, від 26 квітня 2018 року у справі № 922/6111/15, від 10 вересня 2018 року у справі № 5011-58/9614-2012, від 21 січня 2019 року у справі № 916/215/15-г,  від 12 червня 2019 року у справі № 2-1316/736/11,від 23 травня 2019 року у справі № 5023/1702/12, від 11 листопада 2019 року у справі № 5/229-04, від 21 липня 2021 року у справі № 5002-11/5926-2010.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено. 
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду  від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19)наведено правовий висновок про те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання не створює перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа, в той час як можливість відновлення пропущеного процесуального строку закон пов`язує з наявністю саме поважних причин його пропуску. 
Заявник ОСОБА_1 , обґрунтовуючи втрату оригіналу виконавчого листа, зазначав, що його, стягувача, в 2011 році не було належним чином повідомлено про повернення виконавчого документу, виконавчий лист вінне отримував, тобто, оригінал виконавчого листа було втрачено.
Питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник пов`язує із втратою виконавчого листа, однак, наведені заявником обставини не можуть вважатись поважними причинами пропущення такого строку.
З моменту пред`явлення виконавчого листа до виконання (2009 рік) до 2022 року (дати з якою заявник пов`язує обізнаність про повернення виконавчого документа), стягувач не виявив належної зацікавленості у реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду та знехтував своїми процесуальними правами як сторони виконавчого провадження.
Ні з 2009 року, ні після завершення виконавчого провадження у 2011 році стягувач ОСОБА_1 з будь-якими скаргами на неправомірні дії та/або бездіяльність державного виконавця не звертався, ходом виконання виконавчого листа та причинами неможливості виконання судового рішення не цікавився.
Колегія суддів також ураховує, що заявником не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску такого строку, які б перешкодили заявнику дізнатися про повернення виконавчого документу та пред`явити виконавчийлист до виконання у строки, визначені чинним законодавством України.
Оскільки строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання сплив, а причини його пропуску є неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову  у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.
Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга адвоката Тимошенко Г.С.в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення,  а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 рокузалишенню без змін.
 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375,  381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Тимошенко Галини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий                                                                                            Т.О. Невідома

Судді                                                                                                       А.М. Андрієнко

                                                                                                                В.В. Соколова