УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/19/22          Головуючий у 1-й інст. Рожкова О.С. 
Категорія 39 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира, ухвалене 05 квітня 2022 року суддею Рожковою О.С. у м. Житомирі,
у справі №296/19/22 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У січні 2021 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі – Банк, АТ «Перший Український міжнародний банк») звернулося до суду із позовом, у якому, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору №2001268554301 від 18 березня 2019 року, просило стягнути з останнього заборгованість станом на 25 листопада 2021 року в сумі 43145,35 грн, з яких: 23680,35грн – заборгованість за кредитом, 19465 грн – заборгованість за процентами та судові витрати.
Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 05 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банка заборгованість за кредитним договором від 18 березня 2019 року у розмірі 43145,35 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
На його думку, суд першої інстанції безпідставно розглянув справу без його участі та прийняв рішення про задоволення позову банку. Вважає, що посилання суду щодо його неявки 05.04.2022 у судове засідання не відповідає дійсності, оскільки цього дня по повістці він з`явився до суду, однак, секретар судового засідання повідомила, що у зв`язку з військовим станом цивільні справи не розглядаються, про наступну дату судового засідання його буде повідомлено належним чином. Навіть, якби він і не з`явився у судове засідання вперше, то суд, відповідно до ст.223 ЦПК України, зобов`язаний був викликати його у судове засідання повторно, але цього не відбулося. 
Окрім того, вказав, що на даний час на розгляді Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа №758/2663/21 за його апеляційною скаргою на рішення Подільського районного суду м.Києва від 05.07.2021, яким відмовлено у задоволенні його позовної заяви до АТ «Перший Український міжнародний банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого по кредитному договору від 18.03.2019, приватним нотаріусом вчинено виконавчий документ. Оскільки на виконанні у приватного виконавця Лужинецького П.В. перебуває виконавчий напис від 01.12.2020 №39223 про стягнення заборгованості у розмірі 40019,21 грн, існує ймовірність подвійного стягнення за тим же кредитним договором за різними виконавчими документами, а саме, за виконавчим написом нотаріуса та рішенням суду від 05.04.2022. Вважає, що Банк такими діями зловживає своїми правами.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18.03.2019 ОСОБА_1 підписав заяву №2001268554301 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У заяві зазначено, що позичальник підписавши таку заяву беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію Банку на укладення вказаного договору, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг (а.с.6).
На підставі укладеного договору ОСОБА_1 видано банківську картку з встановленим лімітом 30000 грн.
Відповідно до наданої банком виписки за договором за період з 18.03.2019 до 25.11.2021 вбачається, що відповідач активно користувався банківською карткою, відкритою на його ім`я.
В матеріалах справи також наявні дані про верифікацію відомостей щодо відповідача, а саме: копія паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , що завірена підписом співробітника банку та здійснена 18.03.2019 (а.с.4).
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.11.2021 заборгованість відповідача за договором про надання банківських послуг від 18.03.2019 становить 43145,35 грн, а саме: 23680,35 грн - заборгованість за кредитом; 19465,00 грн - заборгованість по процентах.
До позовної заяви Банком також надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа та підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості (а.с. 24-28). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).
Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Тому, з огляду на встановлені обставини справи, які підтверджені наданими позивачем доказами, враховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за кредитним договором від 18.03.2019.
В той же час, визначаючи розмір заборгованості суд першої інстанції не звернув уваги, що листом від 29.09.2020 №330 Банком на адресу ОСОБА_1 направлено письмову вимогу, у якій останнього повідомлено про заборгованість перед Банком у розмірі 39769,21 грн станом на 29.09.2020, а також зобов`язано відповідача в строк до 06.10.2020 погасити заборгованість за кредитним договором №2001268554301 від 18.03.2019. Направлення такої вимоги підтверджується списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих за №20201001 (а.с.20-21).
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Надіславши 29.09.2020 вимогу ОСОБА_1 про дострокове виконання договірних зобов`язань по кредитному договору, у якій просив у добровільному порядку в строк до 06.10.2020 погасити заборгованість за кредитним договором, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. 
На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, а тому, оскільки нарахування процентів, передбачених кредитним договором, після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України є безпідставним, висновок суду про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом, нарахованих Банком після 06.10.2020, є помилковим. 
Отже, як вбачається з наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості Банком необґрунтовано нараховано з 06.10.2020 проценти в сумі 4176,14 грн.
Таким чином, заборгованість перед банком становить: 38969,21 грн, з яких: заборгованість по кредиту – 23680,35 грн, заборгованість по процентах за користування кредитом – 15288,86 грн. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити,  задовольнивши позов частково та зменшивши суму стягнення з 43145,35 грн до 38969,21 грн, а суму судового збору з 2270 грн до 2050,26 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,32%). Також з Банка на користь ОСОБА_1 слід стягнути 294,75 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги з огляду на її часткове задоволення (9,68%). 
Крім того, з документів долучених до апеляційної скарги вбачається, що 01.12.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис №39223 про стягнення з ОСОБА_1  на користь АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 39769,21 грн за кредитним договором №2001268554301 від 18 березня 2019 року, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 6658 грн, прострочена заборгованість за комісією – 800 грн, прострочена заборгованість за процентами – 13227,71 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту – 17022,35 грн, строкова заборгованість за процентами – 2061,15 грн (а.с. 49). Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 05.07.2021 у справі №758/2663/21  за позовом ОСОБА_1 до АТ "Перший український міжнародний банк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький П.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено у задоволенні позову. З даних ЄДРСР вбачається, що таке судове рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року.
Доказів погашення заборгованості в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса Білоусов П.В. не надав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц (провадження №14-712цс19) зазначено, що «зважаючи на доводи відповідачів щодо можливості подвійного стягнення боргу з огляду на звернення стягнення на підставі виконавчого надпису нотаріуса, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що кредитор не може бути обмежений у виборі застосованого способу задоволення своїх вимог до боржника, в той час як контроль за недопустимістю подвійного стягнення заборгованості в межах своїх повноважень здійснює як державний (приватний) виконавець, так і суд в рамках судового контролю за виконанням судових рішень».
З огляду на викладене, наявність виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка останнім не погашена, не свідчить про подвійне притягнення відповідача до відповідальності за одне й те саме правопорушення та не позбавляє кредитора звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості за цим кредитним договором. Тому, доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними. 
Також, враховуючи належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, суд першої інстанції, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, правомірно розглянув справу у відсутність відповідача. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 про явку в судове засідання 05.04.2022 не підтверджені належними доказами та на наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на неналежне виконання ним умов кредитного договору не впливають.
Дана справа є малозначною, оскільки визначена у ній ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 05 квітня 2022 року змінити,  зменшивши суму стягнутої з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» суми заборгованості за кредитним договором від 18 березня 2019 року з 43145,35 грн до 38969,21 грн, а суму судового збору з 2270 грн до 2050,26 грн.
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 294,75 грн понесених судових витрат. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий             Судді

Повний текст постанови складений 16 листопада 2022 року.