ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 273/1523/17
провадження № 51-5869км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого | ОСОБА_6,
суддів | ОСОБА_7, ОСОБА_8,
за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисника | ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 9 лютого 2022 року щодо 
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полонне Хмельницької області, жителя с. Новолабунь, Полонського району, Хмельницької області.
Обставини справи

1.  Оскарженим вироком ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за частиною  2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі - КК) - на строк 4 роки; за частиною 3 статті 289 КК - на строк 8 років з конфіскацією майна. На підставі частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна.
2.  Суд визнав доведеним, що 19 квітня 2017 року приблизно о 01:00 у м. Баранівці Житомирської області, рухаючись в автомобілі ВАЗ 21113 під керуванням ОСОБА_3 , засуджений за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою заволодіння транспортним засобом здавив мотузкою шию водія і змусив того зупинитись. Зв`язавши потерпілого, нападники перемістили його на заднє сидіння автомобіля та продовжили рух. Приблизно о 02:00, зупинившись через несправність автомобіля навпроти будинку № 5 по вул. Потапова в м. Новоград-Волинському, нападники відкрито викрали у потерпілого гроші та мобільний телефон на загальну суму 1100 грн.
3.  Апеляційний суд залишив вирок без змін, зарахувавши засудженому строк попереднього ув`язнення в строк покарання на підставі частини 5 статті 72 КК у відповідних редакціях.
Вимоги і доводи касаційної скарги 
4.  У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на пункти 1 та 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржені рішення та закрити кримінальне провадження.
5.  Він вважає, що його винуватості не доведено належними та допустимими доказами, а суди здійснили судовий розгляд неповно, не дали належної оцінки доказам, неправильно встановили фактичні обставини справи і постановили рішення, які не відповідають вимогам статті 370 КПК.
6. Сторона захисту стверджує, що:
-  показання потерпілого на досудовому розслідуванні є недопустимим доказом, оскільки останній не прибув до суду першої інстанції, чим порушено право засудженого на перехресний допит;
-  порушено право засудженого на захист, оскільки відбулась заміна захисника без його згоди;
-  не спростовано алібі засудженого щодо перебування його під час події в іншому місці, яке підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 
-  залишено поза увагою заяву потерпілого від 12 лютого 2018 року в якій він зазначає, що засуджений не причетний до злочину;
7.  На думку засудженого апеляційний суд не дав належної оцінки зазначеним порушенням, тому його ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК.
Позиції учасників касаційного розгляду 

8.  У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційних вимог сторони захисту та просив залишити оскаржені судові рішення без зміни, вважаючи їх законними й обґрунтованими.
9. Засуджений та захисник підтримали доводи скарги сторони захисту.
10.  Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
Оцінка Суду

11.  Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.
12.  Частиною 2 статті 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги. Згідно із частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення касаційна інстанція має керуватися статтями 412-414 КПК. 
13.  Суд вважає, що висновок про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, оціненими відповідно до статті 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів - з точки зору достатності для прийняття рішення.
14.  В основу обвинувального вироку місцевий суд поклав, окрім результатів слідчих дій проведених з участю потерпілого (протоколи слідчого експерименту, впізнання, огляду відеозапису з камер відеоспостереження), висновок дактилоскопічної експертизи № 1/1980 від 14 листопада 2017 року, згідно якого відбитки пальців виявлені на зовнішній поверхні задніх правих дверцят автомобіля потерпілого ОСОБА_3 залишені ОСОБА_2 (т.3, а.с.68 - 84). Крім того, суд оцінив інші наявні у справі письмові докази, зокрема довідку начальника Управління оперативно-технічних заходівщодо місцезнаходження та з`єднань з телефону потерпілого, протоколи огляду місця події та речових доказів, висновки судових експертиз, а також показання свідків, зміст яких детально відображено у вироку.
15.  Судом першої інстанції дійсно було порушено право засудженого на перехресний допит потерпілого, який попри вжиті заходи не з`явився в судове засідання. Оскільки апеляційний суд не усунув цього порушення, Суд постановою від 17 вересня 2020 року скасував ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 лютого 2020 року і призначив новий розгляд в цьому ж суді.
16.  Під час нового апеляційного розгляду потерпілий  ОСОБА_3 брав участь у судовому засіданні 01 грудня 2021 року і сторона захисту мала можливість провести його перехресний допит. Таким чином апеляційний суд виправив допущене судом першої інстанції порушення пункту 5 частини 2 статті 87 КПК.
17.  Суд не вбачає порушення права на захист в тому, що для захисту засудженого при проведенні окремої слідчої дії - примусового фотографування для судової портретної експертизи - постановою слідчого йому було призначено захисника ОСОБА_11, оскільки захисник  ОСОБА_12 не міг прибути. Таке рішення слідчого відповідає вимогам статей 53, 54 КПК і сторона захисту не вказала, яким чином участь іншого захисника позначилася чи могла позначитися на результатах цієї слідчої дії.
18.  Суд першої інстанції також ретельно перевірив заявлене засудженим алібі і навів обґрунтування, чому він визнав сумнівними показання свідка  ОСОБА_5 про те, що засуджений 19 квітня 2017 року перебував вдома і чому показання свідка ОСОБА_4 не підтверджують алібі засудженого.
19.  Суд нагадує, що відповідно до статті 433 КПК вирішення питання достовірності доказів і їх достатності для встановлення факту, на доведення якого вони надані, є перш за все задачею судів попередніх інстанцій. Суд не вбачає підстав ставити під сумнів висновки суду щодо цих доказів. 
20. Не спростовує висновків суду про винуватість засудженого і подана потерпілим заява від 12 лютого 2018 року, на яку посилається засуджений. 23 лютого 2018 року потерпілий направив до суду іншу заяву (т. 1, а. с. 68) в якій повідомив, що підтримує свої показання, надані в ході досудового розслідування, зокрема, й на слідчому експерименті. Крім того під час допиту в апеляційному суді потерпілий пояснив, що заяву від 12 лютого 2018 року він підписав у присутності нотаріуса на прохання матері засудженого та захисника.
21.  Встановлені судом фактичні обставини кримінальних правопорушень отримали правильну правову кваліфікацію за частиною 3 статті 289, частиною 2 статті 186 КК. 
22.  Апеляційний суд, провівши часткове судове слідство, повторно дослідивши ряд доказів та допитавши потерпілого відповідно до вимог кримінального процесуального закону, підтвердив висновки суду першої інстанції, надавши умотивовані відповіді на всі аргументи, наведені в апеляційній скарзі захисника, які переважно повторюються в касаційній скарзі засудженого. Зміст ухвали відповідає вимогам статті 419 КПК.
23.  Таким чином, Судом не встановлено істотних порушень норм матеріального та процесуального права, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд 
ухвалив:
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 17 вересня 2019 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 9 лютого 2022 року щодо  ОСОБА_2  залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого  - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає. 
 
Судді:   

ОСОБА_6                         ОСОБА_7                              ОСОБА_8