Ухвала
 
12 вересня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 592/5336/20
провадження № 61-8569ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Сумської міської ради, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна,
 
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 21 847,00 грн майнової шкоди, 6 594,00 грн за виготовлення експертного будівельно-технічного висновку, а також 10 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та його син - третя особа у справі є співвласниками 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 . Власником іншої частини будинку є відповідач, який не проживає в будинку. У зимовий період, з метою мінімізації витрат по сплаті за надані житлово-комунальні послуги, відповідач вимкнув опалення у належній йому частині будинку, в результаті чого почали руйнуватися стіни частини домоволодіння, належного позивачу, фундамент будинку, що загрожує його повному завалу. Подальше погіршення погодних умов може вплинути на стан житлового приміщення через перепад температур у різних його частинах, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 завдану шкоду.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 13 319,00 грн, моральну шкоду в розмірі 1 000,00 грн, витрати за проведену експертизу в розмірі 4 022,34 грн, судовий збір в розмірі 1 282,22 грн та витрати за правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.
Суд першої інстанції керувався тим, що наявність безпосереднього причинного зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок відсутності опалення в опалювальний період у квартирі відповідача і промерзання внутрішньої міжквартирної перегородки та стелі у квартирі позивача, підтверджена наявними у справі матеріалами, зокрема висновками за результатом проведення експертних досліджень. Відсутність вини ОСОБА_2 у завданні шкоди майну, належному ОСОБА_1 , не була доведена належними і допустимими доказами відповідача під час судового розгляду. 
Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року заяву адвоката Сідельника К. О. про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані із проведенням судової будівельно-технічної експертизи від 30 липня 2021 року № 1798, в розмірі 5 981,90 грн.
Постановою Сумського апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 листопада 2021 року та додаткове рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2021 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 282,22 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов висновку, що чинним законодавством не передбачено обов`язку власника житлового приміщення у зимовий опалювальний період забезпечувати певний температурний режим у житлових чи нежитлових приміщеннях. Судом не встановлювалось і не було предметом доказування, яка саме температура повітря була у належних відповідачу житлових та нежитлових приміщеннях будинку у опалювальні періоди, починаючи з жовтня 2019 року. Апеляційний суд критично оцінив висновки експертних досліджень та судової експертизи.
ОСОБА_1 у серні 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Сумського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судові рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
 
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову в яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2022 року становить 2 481,00 грн.
 
Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.
 
Ціна позову у цій справі (38 441,00 грн) не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481,00 грн х 100 = 248 100,00 грн).
 
Касаційна скарга містить посилання на підпункти «а», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Посилаючись на наявність обставин, передбачених підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано у чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, а сама по собі вказівка про це в касаційній скарзі не свідчить про те, що є підстави для розгляду справи по суті в суді касаційної інстанції.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 є єдиним житлом його сім`ї, а оскаржувана постанова унеможливлює відновлення його порушеного права. Крім того, на його думку, справа становить значний суспільний інтерес, з огляду на значну чисельність.
 
Зазначені доводи фактично підтверджують незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням, відповідно, не свідчать, що справа має для нього виняткове значення або становить значний суспільний інтерес, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.
 
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.
 
Верховний Суд урахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» (рішення від 09 жовтня 2018 року «Азюковська проти України»).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Сумського апеляційного суду від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Сумської міської ради, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков       С. О. Погрібний        О. В. Ступак