ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 191/3930/19		
Провадження № 22-ц/821/247/22		
категорія: 310000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.
секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: адвокат Яковенко Олена Володимирівна
відповідач:  ОСОБА_2 
представник відповідача: адвокат Шахторін Артем Сергійович
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Кам`янська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на рішення Кам’янського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору – Кам’янська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 18 жовтня 2019 року звернувся до суду з вимогами про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з неї аліментів на утримання дитини, у розміір 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття, починаючи з дня надходження позовної заяви до суду. Водночас позивач просив визначити місце проживання дитини за зареєстрованим місцем його проживання.
Позов мотивується тим, що позивач з 2011 року проживав разом з відповідачем ОСОБА_3 без державної реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народилася дочка – ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_3 . Відповідач не займається вихованням дочки, не цікавиться її життям та ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам’янського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року позов   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Кам`янська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини – задоволено частково.
Задоволено позовну вимогу про стягнення аліментів з   ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання дитини.
Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за зареєстрованим місцем проживання батька ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . 
В частині позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав  ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , – відмовлено.
Призначено на 10 год. 00 хв. 18 серпня 2021 року судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат між сторонами.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки дитина проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.
Враховуючи умови життя кожного з батьків, обставини постійного проживання матері за кордоном, відносини, що складаються між кожним із батьків та дитиною, при яких на матір ОСОБА_2 накладаються аліментні зобов`язання по утриманню дочки ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання її батька ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 
       
У вересня 2021 року представник ОСОБА_2 – адвокат Шахторін Артем Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість в частині задоволення позовних вимог та такого, що винесено з порушенням норм процесуального права у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин та дослідженням доказів, просить змінити оскаржуване рішення в частині часу, з якого присуджено аліменти та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття; скасувати оскаржуване рішення в частині визначення місця проживання дитини та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні зазначених позовних вимог.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_2  – адвоката Шахторіна Артема Сергійовича мотивована тим, що стягуючи з відповідачки аліменти саме з 18.10.2019 суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної оцінки аргументам сторони відповідача про те, що 18.10.2019 ОСОБА_1 звернувся із позовом до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із порушенням правил підсудності. Більше ніж 7 місяців Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області розглядав вказану вище справу та направляв судові повістки на ім`я ОСОБА_2 за адресою, де остання жодного дня не мешкала. 09.09.2020 отримавши відомості про зареєстроване місце проживання відповідачки, ухвалою Синельницького міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу передано за підсудністю до Кам’янського районного суду Черкаської області. 25.11.2020 ухвалою судді ОСОБА_5 прийнято до свого провадження та відкрито загальне провадження у даній справі. Вважає, що лише з цього часу виникли на законних підставах процесуальні права та обов`язки у відповідачки, а з цим і строки з якого повинні присуджуватися аліменти.
Зазначає, що фактично більше року справа штучно затягувалась без належного повідомлення відповідача про її існування. Висновок суду про стягнення аліментів саме з часу пред`явлення позову (18.10.2019) є недопустимим та ставить учасника процесу у вкрай невигідне положення, що суттєво вплинуло на матеріальне становище платника аліментів.
Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини вказує наступне. Фактично спір між батьком та матір`ю з приводу проживання дитини відсутній. Після припинення сімейних відносин, сторонами було погоджено, що дитина на час відряджень відповідачки за кордон проживає із батьком, а останній не чинить перешкод матері в спілкуванні з дитиною та не перешкоджає зустрічам коли та повертається з заробітку до України. При цьому, відповідачка сплачувала добровільно матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дитини, не враховуючи одяг, іграшки, речі для розвитку здібностей. Орієнтовано з 2017 року по кінець 2019 року відповідачка шляхом грошових переказів направила близько 1300дол.США. Отже, питання у визначенні місця проживання дитини ніколи не виникало, оскільки не було для цього підстав. В чому полягає порушене право позивача в цій частині позову є незрозумілим. Позовна заява не містить жодного допустимого доказу на підтвердження викладених в заяві обставин.
Крім того, вказує, що не залучено до участі у справі орган опіки та піклування того району, де фактично мешкає дитина, в справі відсутній акт обстеження житлових умов за адресою, якою суд визначив, як місце проживання дитини з батьком ( АДРЕСА_2 ), в справі відсутній висновок про доцільність/недоцільність визначення місця проживання з батьком і не встановлено особистої прихильності дитини до кожного з батьків, що має істотне значення.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

06 вересня 2021 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 – адвоката Шахторіна Артема Сергійовича на рішення Кам’янського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Красюк Іван Васильович, до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Шахторін Артем Сергійович, третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору – Кам’янська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 жовтня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 жовтня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.
         
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Суд 1 інстанції встановив, що   ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 - її матір`ю, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 травня 2012 року, актовий запис № 598.
Згідно з довідками, виданими виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (Новогнідський старостинський округ № 7) від 11 вересня 2019 року за вих. № 570 та від 12 липня 2021 року за вих. № 215, дитина проживає з позивачем.
Виконавчий комітет Кам`янської міської ради своїм рішенням від 23 березня 2021 року затвердив висновок, яким встановив недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга представника ОСОБА_2  – адвоката Шахторіна Артема Сергійовича не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зважаючи на те, що представник ОСОБА_2 – адвокат Шахторін Артем Сергійович в апеляційній скарзі просить апеляційний суд змінити рішення суду 1 інстанції в частині часу, з якого присуджено аліменти та скасувати рішення суду 1 інстанції в частині визначення місяця проживання дитини, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду в частині часу, з якого присуджено аліменти, та визначення місяця проживання дитини, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині визначення часу, з якого присуджено аліменти, та в частині визначення місця проживання дитини, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.
Розгляд справи неодноразово відкладався для з`ясування обставин справи та надання висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Також, враховуючи специфіку предмету спору та гарантування захисту недопущення порушення прав малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що гарантовані СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковану Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, під час розгляду справи 07 вересня 2022 року колегією суддів було вирішено відкласти розгляд справи на 22 вересня 2022 року о 14 год. 00 хв. та визнано явку усіх учасників процесу обов`язковою в судове засідання для заслухання учасників справи та думки малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Кам`янської міської ради.
22 вересня 2022 року учасники справи в судове засідання не з`явились, представник позивача подав 16 вересня 2022 року клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 19 вересня 2022 року було залишено без задоволення в зв`язку з визнанням явки усіх учасників справи обов`язковою. Представник відповідача також подав 16 вересня клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 19 вересня 2022 року було залишено без задоволення в зв`язку з визнанням явки усіх учасників справи обов`язковою. 12 вересня 2022 року представник третьої особи подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою від 13 вересня 2022 року було залишено без задоволення в зв`язку з визнанням явки усіх учасників справи обов`язковою. 21 вересня 2022 року представником відповідача було подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Розгляд справи було перенесено на 12 жовтня 2022 року о 14год. 30хв.
12 жовтня 2022 року учасники справи в судове засідання не з`явились. 26 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника, посилаючись на ст. 211 ЦПК України, та в зв`язку з територіальною віддаленістю та досягненням сторонами по справі шляхом взаємних поступок згоди з послідуючим укладенням і підписанням мирової угоди від 16 вересня 2022 року, примірник якої та спільна заява від 16.09.2022 року були подані суду. 11 жовтня 2022 року представником позивача було направлено клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника посилаючись на ст. 211 ЦПК України, та в зв`язку з територіальною віддаленістю та досягненням сторонами по справі шляхом взаємних поступок згоди з послідуючим укладенням і підписанням мирової угоди від 16 вересня 2022 року, примірник якої та спільна заява від 16.09.2022 року були подані суду. 06 жовтня 2022 року представник відповідача подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, посилаючись на територіальну віддаленість, зайнятість в інших процесах та повідомив, що спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про укладення мирової угоди та закриття провадження у справі підтримує у повному обсязі і наполягає на задоволенні. Представник третьої особи 12 жовтня 2022 року подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів вважає за можливе провести засідання, призначене на 12 жовтня 2022 року о 14год. 30хв. за відсутності учасників справи, зважаючи на те, що учасники сторін повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, запровадженням воєнного стану в Україні, територіальною віддаленістю учасників справи, та те, що відповідач в судовому засіданні 07 вересня 2022 року не заперечувала, щоб дитина проживала у позивача. 
Зазначеним вимогам закону в частині оскарження рішення суду 1 інстанції відповідає.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу частини третьої  статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан здоров`я стягувача аліментів, наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків.
Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Нормами ст. 18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.
Згідно із принципом 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У принципі 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
У статі 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 7 ст. 7 СК Ураїни дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституції України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Положеннями ч. 1, 2 статті 161 СК України визначено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог ст. 3 Конвенції про права дитини.
Враховуючи вимоги ст. 51 Конституції України, ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, ст. 7 СК України, а також положення прецедентної практики Європейського суду з прав людини, при вирішенні справи, зокрема, про визначення місця проживання дитини встановлення обставин, які, на думку суду, забезпечують найкращі інтереси дитини та зазначення вказаних обставин у відповідному рішенні є обов`язком суду.
Аналіз національного законодавства вказує на те, що втручання суду у вирішення питання щодо місця проживання дитини має відбуватись у крайніх випадках, за наявності спору між батьками, задля сторонньої оцінки обставин, що визначені ч. 2 ст. 161 СК України.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 - її матір`ю, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 11 травня 2012 року, актовий запис № 598.
Згідно з довідками, виданими виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області (Новогнідський старостинський округ № 7) від 11 вересня 2019 року за вих. № 570 та від 12 липня 2021 року за вих. № 215, дитина проживає з позивачем.
Виконавчий комітет Кам`янської міської ради своїм рішенням від 23 березня 2021 року затвердив висновок, яким встановив недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця її проживання суд 1 інстанції виходив з того, що оскільки, дитина проживає з позивачем, що не заперечується відповідачем, то позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Також, враховуючи умови життя кожного з батьків, обставини постійного проживання матері за кордоном, відносини, що складаються між кожним із батьків та дитиною, при яких на матір ОСОБА_2 накладаються аліментні зобов`язання по утриманню дочки ОСОБА_4 , суд дійшов висновку за необхідне визначити місце проживання дитини за зареєстрованим місцем проживання її батька ОСОБА_1 .
З вищезазначеними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується.
Однак, у матеріалах справи відсутні висновки органів опіки й піклування щодо вирішення спору, що виник між сторонами.
Суд першої інстанції під час розгляду справи на вказані норми законодавства уваги не звернув та ухвалив судове рішення щодо визначення місця проживання дитини, не отримавши письмового висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов`язковим.
Так, у матеріалах справи міститься копія акту обстеження умов проживання в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради №03/3775 від 16.09.2019 року.
Однак, у розумінні ч. 5 ст. 19 СК України, вищевказаний акт обстеження умов проживання Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі не є письмовими висновками органу опіки та піклування, оскільки він не містять висновку щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Раївської сільської ради (Новогнідський  старостинський округ №7) Синельниківського району, Дніпропетровської області,  ОСОБА_1 зареєстрований за адресою:    АДРЕСА_1 . 
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 січня 2022 року витребувано від Служби у справах дітей виконавчого комітету Раївської сільської ради  Синельниківського району Дніпропетровської області письмовий висновок відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .  
На виконання вищевказаної ухвали до Черкаського апеляційного суду надійшло рішення Виконавчого комітету Раївської сільської ради від 27 січня 2022 року про надання висновку органу опіки та піклування Раївської сільської ради та висновок органу опіки та піклування Раївської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до висновку орган опіки та піклування Раївської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до характеристики на ОСОБА_1 від 21.01.2022 року, наданої за місцем реєстрації, він проявив себе виключно з позитивного боку. За свідченням сусідів, працьовитий, товариський і вічливий. ОСОБА_1 зарекомендував себе як зразковий громадянин та батько, який самотужки виховує малолітню дитину. Фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно з актом обстеження умов проживання, наданого службою у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, за вищевказаною адресою створено належні умови для життя і розвитку дитини. Із пояснень громадянина ОСОБА_6 встановлено, що матір дитини, ОСОБА_2 з 2015 року проживає окремо, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, життям доньки не цікавиться, матеріально не допомагає, у вихованні участі не приймає. Відповідно до довідки, наданої комунальним закладом освіти «Середня загальноосвітня школа №8 «Дніпровської міської ради», матір малолітньої ОСОБА_7 не бере участь у вихованні доньки, шкільні збори не відвідує, до закладу не приходить. Вихованням та утриманням дитини повною мірою займається батько, ОСОБА_1 . Враховуючи вищевикладене, керуючись статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статтями 158, 160, 161 Сімейного кодексу України, пунктом 72 Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (зі змінами), враховуючи інтереси малолітньої дитини, орган опіки та піклування Раївської сільської ради дійшов висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Враховуючи, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справи (стаття 2 ЦПК України), колегія суддів вважає, що взяття до уваги висновку орган опіки та піклування Раївської сільської ради щодо визначення місця проживання малолітної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як доказів являється доцільним з огляду на предмет спору між сторонами, а саме для об`єктивного та справедливого вирішення питання щодо визначення місця проживання дітей.
Зважаючи на сукупність вищевказаних обставин, встановлених судом 1 та апеляційної інстанцій, та наявних у справі доказів, колегія суддів, встановивши належні матеріально-побутові умови у батька, врахувавши висновок орган опіки та піклування Раївської сільської ради, як органу опіки та піклування, враховуючи умови життя кожного з батьків, обставини постійного проживання матері за кордоном, відносини, що складаються між кожним із батьків та дитиною, при яких на матір ОСОБА_2 накладаються аліментні зобов`язання по утриманню дочки ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав і законних інтересів малолітньої дитини, найкращим інтересам дитини буде відповідати визначення місця проживання їх разом з батьком за зареєстрованим місцем проживання її батька ОСОБА_1 .
При цьому, колегія суддів, визначаючи місце проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а також те, що в інтересах дітей є турбота та підтримка і з боку матері, і з боку батька, виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дітей, враховуючи обставини спору.
Доводи апелянта про те, що висновок суду щодо стягнення аліментів саме з часу пред`явлення позову (18.10.2019р.) є недопустимим та ставить учасника процесу у вкрай невигідне положення, що суттєво впливає на матеріальне становище платника аліментів, є помилковими. Так, частиною 1 статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи те, що позовну заяву позивачем до суду 1 інстанції подано 18 жовтня 2019 року, то місцевий суд вірно визначив час, з якого потрібно стягувати аліменти – з 18 жовтня 2019 року, тобто з часу подання позовної заяви.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки. 
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_2 – адвоката Шахторіна Артема Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Кам’янського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмета спору – Кам’янська міська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 12 жовтня 2022 року.

Головуючий         В.Г. Бородійчук

Судді         Л.І. Василенко

О.В. Карпенко