Ухвала
19 жовтня 2022 року
місто Київ
справа № 757/11883/18-ц
провадження № 61-9790ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старшинський Владлен Артурович, на постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Надія Володимирівна, ОСОБА_1 , про визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними, 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом у якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кисельовою Н. В. (далі - приватний нотаріус Кисельова Н. В.) 14 вересня 2017 року; визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , предметом якого є зазначена квартира, посвідчений приватним Кисельовою Н. В. 14 вересня 2017 року.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Щодо вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири суд першої інстанції дійшов висновку, що такий правочин вчинено у передбаченій законом формі з нотаріальним посвідченням, перед укладенням договору експертом визначено ринкову вартість об`єкту нерухомості, сплата правочину здійснена у безготівковій формі, що підтверджено платіжним дорученням. Зазначені обставини підтверджують реальність правовідносин, що виникли між сторонами оспорюваного договору купівлі-продажу нерухомого майна, що виключає його фіктивність.
Також суд першої інстанції дійшов висновку, що укладення ОСОБА_4 договору іпотеки, а в подальшому відчуження спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу на користь ОСОБА_1 , свідчить лише про те, що ОСОБА_4 діяла як власник зазначеного майна, реалізуючи право розпорядження цим майном на власний розсуд.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року змінено рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року, викладено мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14 вересня 2017 року, укладеного між ОСОБА_3 та його сестрою ОСОБА_4 , а також іпотечного договору від 03 лютого 2018 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не призведе до поновлення прав позивача, тому обраний спосіб захисту шляхом визнання недійсними зазначені правочини за наявності вже іншого договору купівлі-продажу та іншого власника не є ефективним способом захисту, оскільки, навіть у разі задоволення позову, захист прав позивача потребуватиме додаткових заходів судового втручання.
07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старшинський В. А., подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, залишити без змін рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 грудня 2021 року.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України - неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, без урахування висновків, викладениху постановах Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 637/275/18, у якій зроблено висновок апеляційний суд при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та не має права виходити як за межі доводів апеляційної скарги, так і за межі вимог, заявлених у суді першої інстанції, у разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції; від 09 червня 2022 року у справі № 161/809/20, у якій зроблено висновок, що, вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи, про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні; від 27 липня 2022 року у справі № 766/16332/20, у якій зроблено висновок, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову; від 21 вересня 2022 року у справі № 170/581/21, у якій зроблено висновок, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Також не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 909/330/16, від 01 листопада 2018 року у справі № 910/18436/16, від 03 вересня 2019 рок у справі № 904/4567/18, від 15 травня 2020 року у справі № 904/3938/18 щодо фіктивності правочину; пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України - не дослідження доказів на підтвердження реальності укладення спірного договору купівлі-продажу, як то проведення розрахунку між сторонами правочину.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. Наведені у ній доводи підлягають перевірці за матеріалами справи, а тому згідно частини сьомої статті 394 ЦПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження.
Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 та пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України.
Керуючись статтями 3, 389, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кисельова Надія Володимирівна, ОСОБА_1 , про визнання договору купівлі-продажу та договору іпотеки недійсними, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Старшинський Владлен Артурович, на постанову Київського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року.
Витребувати з Печерського районного суду міста Києва цивільну справу № 757/11883/18-ц.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:        	Г. І. Усик     А. С. Олійник     В. В. Яремко