Дата документу 25.11.2022 Справа № 331/6176/21

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний № 331/6176/21                        Головуючий у 1-й інстанції: Жукова О.Є.
Провадження №22-ц/807/2061/22                        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача                        Подліянової Г.С.,
суддів:                                                        Гончар М.С., 
                                                               Дашковської А.В.,         

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Радостєвої Марини Володимирівни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. 
В обґрунтування позову  ОСОБА_2 зазначила, що 27 червня 2021 року вона виявила, що квартира була залита холодною водою. Цього ж дня комісія у складі головного слюсаря-сантехніка виконавця послуг Буланова О.П.; голови комісії, голови ОСББ «Мир Запоріжжя» Шамаханської Н.І.; ОСОБА_3 , провела обстеження квартири з метою виявлення причин і розміру заподіяної їй шкоди. Згідно з Акту про залиття, що трапилось в системі холодного водопостачання від 27 червня 2021 року, залиття відбулося з 6 поверху з кв. АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , залиття відбулося з його вини. Сума майнової шкоди заподіяної  ОСОБА_2  відповідно до Висновку про вартість ТОВ «Брок Сервіс плюс» складає 51 407, 60 грн.Оскільки добровільно відшкодувати вартість ремонту  ОСОБА_1 відмовляється,  ОСОБА_2 вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
На підставі вищевикладеного,  ОСОБА_2 просила суд стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 51 407,60 грн та понесені судові витрати. 

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану внаслідок залиття квартири в сумі 51407,60 грн, судовий збір в сумі 908 грн. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Радостєвої Марини Володимирівни подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у цій справі скасувати і постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири відмовити у повному обсязі.
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що  суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а наданий позивачем звіт про незалежну оцінку, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності, не є достовірним доказом. ОСОБА_2 не скористалася своїм правом на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи. Також ОСОБА_1 був відсутній в місті під час складання Акту про залиття, який під розписку йому не вручався, з яким він не згоден, оскільки з акту незрозуміло де саме були потьоки на стінах, чи на стелі, а також в якому саме приміщенні квартири. Звіт ТОВ «Брок сервіс плюс» про незалежну оцінку містить перелік робіт і матеріалів щодо відновлення туалету, хоча в акті відсутні відомості щодо пошкодження туалету внаслідок його залиття 27 червня 2021 року. Відповідно до даного акту квартира потребує ремонту на кухні та в спальні. 
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн (2481,00 грн Х 100 = 248 100 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі в оскаржуваній її частині становить 51407,60 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності спричинення позивачу шкоди, завданої залиттям квартири. 
З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна, сформованого 16 лютого 2022 року,  ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

У свою чергу, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується Реєстраційним посвідченням, виданим Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстрову книгу № 190 за номером № 35014 від 03 листопада 1994 року (а.с.10).
27 червня 2021 року відбулося залиття холодною водою квартири, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 . 
Відповідно до  п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. 
Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших  причин.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Окрім цього, в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.». 
27 червня 2021 року Комісія у складі головного слюсаря-сантехніка виконавця послуг Буланова О.П.; голови комісії, голови ОСББ «Мир Запоріжжя» Шамаханської Н.І.; ОСОБА_3 , провела обстеження квартири за результатами якого було складено Акт про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання від 27 червня 2021 року (а.с.11-12).
Згідно з Акту про залиття, що трапилось в системі холодного водопостачання від 27 червня 2021 року, залиття відбулося з 6 поверху з квартири АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 .
В результаті було залито: стеля, стіни, підлога, електропроводка та меблі на кухні; верхня комора і підлога в коридорі; стеля, стіна, паркет і меблі в спальні.
Причиною залиття, що трапилось в системі ХВС є відкритий кран без нагляду та засорення зливу на кухні квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .
В акті встановлено, що залиття відбулося з вини ОСОБА_1 .
Згідно Акту огляду квартири в результаті комісійного обстеження квартири за вищевказаною адресою виявлено наступне:
-        з`явилися значні підтьоки на стінах та стелі, в наслідку чого утворилась цвіль;
-        відклеїлись шпалери, піднявся лінолеум та паркет;
-        була залита електропроводка (плафон в кухні, повністю був залитий водою);
-        були пошкоджені меблі.
В акті встановлено, що орієнтовна вартість збитків складає 45 000 грн – 50 000 грн.

В акті встановлено, що після залиття квартира АДРЕСА_4 потребує ремонту на кухні, у спальні, та коридорі за кошти винуватця. 
У зазначеному акті також зазначено, що власник квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 від підпису в акті відмовився.

Даний акт завірений підписами членами комісії та печаткою ОСББ «Мир Запоріжжя».

Отже, вказаний акт складений компетентною комісією, тому вважати, що він містить будь-яку неправильну чи неправдиву інформацію, у суду не мається. 
Наголошуючи на свою відсутність при складанні актів, відповідач не зазначає, які зафіксовані в них відомості є такими, що не відповідають дійсності.

Встановлено, що складений акт відповідає за формою та змістом вимогам, визначеним наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки в них зазначені всі відомості: дата та місце складання, члени комісії, місце залиття, подія, що трапилась, наслідки залиття, причини залиття.

Та відповідач, зі свого боку, не спростував відомостей, викладених у акті, а лише бездоказово заперечує проти нього, що робить його доводи в цій частині неспроможними. 

Оскільки вина може проявлятись не тільки в умисній формі, але і у формі необережності, що відслідковується у даному випадку з боку відповідача, то колегія суддів вважає, що посилання апелянта про відсутність його вини у спричиненні шкоди позивачу є неспроможними. 

Відповідно до Висновку про вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Брок Сервіс плюс», зробленого на замовлення ОСОБА_2 05 жовтня 2021 року щодо визначення ринкової вартості розміру відшкодування, завданого від залиттям двокімнатної квартири АДРЕСА_5 : вартість відшкодування збитків(прямих збитків завданих від залиття холодною водою, згідно акта від 27 червня 2021 року, з розташованої вище квартири  АДРЕСА_1 ) двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 , на дату оцінки 24 вересня 2021 року складає 51 407, 60 грн (а.с.13-62).

Як вбачається із Висновку про вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Брок Сервіс плюс» складений 05 жовтня 2021 року, метою оцінки зазначено: визначення ринкової вартості розміру відшкодування шкоди двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , завданого від залиття холодною водою з шостого поверху квартири АДРЕСА_1 (а.с.14 на звороті). 

Для проведення оцінювальних робіт Замовник надав оцінювачу в тому числі Акт від 27 червня 2021 року. Оцінювач провів збір даних про вартість витратних матеріалів і вартості ремонтних робіт, необхідних для визначення ринкової вартості розміру відшкодування шкоди, завданої від залиття двокімнатної квартири, розташованої вище квартирою АДРЕСА_1 .

Звіт про незалежну оцінку вартості об`єкту призначений для використання його результатів визначення розміру відшкодування шкоди від залиття для суду (а.с.15). 

Як вбачається із підпункту 5.1 розділу 5 висновку, дата огляду 24 вересня 2021 року, причиною затоплення в квартирі АДРЕСА_6 , стала пошкоджена система холодного водопостачання з шостого поверху з квартири АДРЕСА_1 . В результаті було залито: стеля, стіни, підлога, електропроводка та меблі на кухні, верхня комора і підлога в коридорі; стеля, стіни, паркет і меблі в спальні (а.с.16 на звороті).

Відповідно до розділу 11 висновку, оцінювачем була зібрана інформація про його технічний стан, заподіяно шкоду і знос, де мав місце випадок відшкодування шкоди заподіяної від затоплення кімнати (спальні), кухні та коридору з туалетом квартирою АДРЕСА_1 , що знаходиться вище на шостому поверсі, а згідно акта від 27 червня 2021 року, також провів збір даних про вартість витратних матеріалів і вартості ремонтних робіт, необхідних для відшкодування заподіяної шкоди (а.с.20 на звороті). У зв`язку з чим, відповідно до 12 розділу висновку було визначено розмір відшкодування за ремонт-відновлювальних робіт кімнати (спальні), кухні, коридору, туалету, що склало 51 407,60 грн (а.с.20 на звороті-21).

Під час складання даного звіту та визначення, оцінювачем для визначення ринкової вартості розміру відшкодування шкоди двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , завданого від залиття холодною водою з шостого поверху квартири АДРЕСА_1 було також взято вихідні дані з Акту про залиття, що трапилось на системі холодного водопостачання від 27 червня 2021 року (а.с.23-24).

На фотокартках в додатках до звіту містяться пошкодження внаслідок залиття квартири в кімнаті, кухні, коридору туалету (а.с.29-35). 
Статтею 13 ЦК України встановлено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За змістом ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
В силу ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Із положень ст. 1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).
За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
В силу ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини другої п`ятої статті 13 цього Кодексу.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що здійснення особою цивільних прав є мірою дозволеної законом або договором поведінки, яка не повинна порушувати права та інтереси інших осіб. Закон забороняє дії осіб, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі.
Право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема витрати, пов`язані з майном, тягар його утримання та охорони. Також власник несе ризик випадкового знищення та пошкодження майна, він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та інтересам громадян, інтересам суспільства.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у завданні потерпілому шкоди.
Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Порушене право має бути захищене у спосіб, який установлений законом.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
На підставі частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до положень статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукопності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу ( групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).
Зібрані докази вказують на те, що залиття квартири АДРЕСА_5 , що трапилось на системі ХВС є відкритий кран без нагляду та засолення зливу на кухні в квартирі АДРЕСА_1 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , внаслідок чого квартира позивачки зазнала технічних ушкоджень і потребує відновлювального ремонту. Вартість ремонтно-будівельних робіт та будівельних матеріалів, необхідних для ліквідації наслідків залиття, складає 51 407,60 грн, що підтверджується висновком про вартість ТОВ «Брок Сервіс плюс», складеного 05 листопада 2021 року. 
Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що затоплення квартири ОСОБА_2 сталося з вини ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній зобов`язаний відшкодувати позивачеві завдані збитки.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує також, що судом прийнято до уваги в якості доказу розміру матеріальної шкоди недопустимий доказ –звіт про незалежну оцінку ТОВ «Брок сервіс плюс», складений 05 жовтня 2021 року оцінювачем М.Ю. Соболєвою, який не може вважатись висновком судової експертизи, оскільки здійснений за замовленням позивача.

Водночас, вказаний висновок є належним, допустимим та достатнім письмовим доказом, який слід враховувати при розгляді цієї справи, оскільки його реквізити та зміст, а також суб`єкт його складання доводять, що він відповідає вимог статті 102 ЦПК України.Вказаний висновок складений на підставі заяви позивача, що не суперечить положенням статті 102 ЦПК України, містить питання, містить відомості про експерта і його повноваження, посилання на використані літературу та програмні комплекси, має дослідницьку частину та відповідні їй висновки, а також додатки, які є розрахунками усіх витрат, які слід понести позивачу для ліквідації наслідків залиття її квартири, та фототаблиці пошкоджень квартири ( а.с. 13-62).Непогодження відповідача з висновком експерта з вище наведених підстав не спростовує висновків щодо розміру шкоди, яка визначалась на підставі акту залиття та безпосереднього огляду квартири позивача. Між тим, своїх розрахунків відповідач не надає, зазначений звіт ним не спростовано, а розмір відновлювального ремонту оспорює, посилаючись лише на недопустимість висновку як судової експертизи у справі, тому суд обґрунтовано визнав, що позивач довела свої вимоги щодо розміру шкоди саме на підставі цього письмового доказу.Підстав для неврахування цього висновку як доказу у справі колегія не вбачає. 
При цьому, слід зауважити, що вказний звіт за своїм правовим характером є звітом про оцінку майна, вимоги до якого встановлюються Законом України « Про оцінку майна, майнових прав на професійну оціночну діяльність в Україні».
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльністть в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Статтею 12 зазначеного Закону визначено, що звіт про оцінку майна є документом, який міститть висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності – суб`єктом господарювання, підписується оцінювачем, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керіника суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до частини другої статті 32 цього Закону оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності – суб`єкт господарюванн несуть відповідалтьність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.
Отже, надаий позивачем звіт відповідає вимогм ст. ст. 4, 5, 6, 12, 15, 18, 22 Закону України « Про оцінку мйна, майнових прав та професійну оціночну дяльність в Україні». Він складений професійним оцінювачем, діяльність якого полягає у визначені зокрема, розміру завданмих збитків в таких ситуаціях.

Посилання в апеляційній скарзі на рецензію складену ФОП ОСОБА_4 на звіт про незалежну оцінку ТОВ «Брок сервіс плюс» від 05 жовтня 2021 року про те, що звіт не відповідає вимогам нормативно правових актів з оцінки майна, є неякісним і не може бути використаний не заслуговують на увагу, оскільки зазначений звіт є належним доказом у справі, а вказана рецензія не дає можливості визначитися з розміром шкоди, а отже не спростовує наданого позивачем звіту на підтвердження заявлених ним позовних вимог.

Відповідно до правової позиції, що наведена в Постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 922/2216/18, зазначено, що рецензія по своїй суті не є повторною чи додатковою експертизою, у ній не оцінюються докази. За наслідком оцінки судом рецензії на висновок експертизи слід вирішити питання, зокрема, щодо наявності/відсутності підстав для виклику у судове засідання експерта, з метою роз`яснення останнім експертного висновку: вирішити птання щодо наявності/відсутності підстав для призначення у справі повторної, додаткової експертиз. 

Однак, відповідач жодних клопотань про призначення експертизи не заявляв.

Довід скарги про те, що у висновку щодо визначення розміру відшкодування, зазначено конструктивний елемент щодо ремонтно-відновлювальних робіт в туалеті, про пошкодження якого внаслідок залиття в акті обстеження не зазначено, є неспроможним, оскільки його було пошкоджено залиттям, що підтверджується фотом до звіту ( а.с. 33) і підлягає ремонту, тому на його ремонтно-відновлювальні роботи також розраховуються матеріали та затрати на роботи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права, що згідно правил ЦПК України не є підставою для скасування правильного і законного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат
Оскільки в цій справі апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишенню без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
П ОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Радостєвої Марини Володимирівни - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року уцій справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 25 листопада 2022 року.

Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С. 	Гончар М.С. 	Дашковська А.В.