УХВАЛА

05 грудня 2022 року  
м. Київ

справа №580/2129/22
адміністративне провадження №К/990/29056/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,
суддів: Тацій Л.В.,  Стеценка С.Г., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 580/2129/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в:
Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення нарахування та виплати позивачу, починаючи з 29 жовтня 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, що дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік;
- зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати позивачу, починаючи з 29 жовтня 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХП, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік;
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу перерахувати та виплатити пенсію з урахуванням підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, без обмеження максимального розміру;
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію, з урахуванням підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ, у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік без обмеження максимального розміру пенсії з 29 жовтня 2021 року;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подати звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2022 року апеляційну скаргу було залишено без руху, зокрема у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Апелянту надано строк для усунення недоліків - 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали та запропоновано надати обґрунтоване клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших поважних причин його пропуску.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 червня 2022 року відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач 21 жовтня 2022 року направив до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 580/2129/22 та направити справу для подальшого розгляду до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2022 року касаційну скаргу позивача залишено без руху та надано скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги шляхом зазначення обґрунтованих підстав касаційного оскарження судового рішення (зазначити обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення).
Скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконано та усунуто зазначені в ній недоліки.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно із частиною третьою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Так, згідно абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Наведені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 580/2129/22, відповідають вимогам абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України.
Також, до касаційної скарги позивачем додано копію посвідчення серії НОМЕР_1 від 18 травня  2011 року, згідно якого позивач є інвалідом ІІ групи, а тому, в силу п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328-331, 334, 335, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, 
у х в а л и в:
Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2022 року у справі № 580/2129/22.
Витребувати із Черкаського окружного адміністративного суду справу                                   № 580/2129/22.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити учасникам справи строк протягом 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали, для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           Л. В. Тацій
 С. Г. Стеценко