ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17191/20                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Амельохін В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  08 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві, Головного управління Національної поліції у місті Києві, Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Головного управління МВС України в м. Києві (далі - відповідач-1), Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - відповідач-2) та Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві (далі - відповідач-3) про: 
визнання протиправним та скасування наказу ГУ МВС України в м. Києві від 27.03.2020 №12 о/с в частині звільнення позивача з органів внутрішніх справ; 
зобов`язання відповідача - 2 поновити позивача на рівнозначній посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві та зарахувати трудовий стаж з 04.04.2020; 
стягнення з відповідача - 3 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.04.2020 і до моменту фактичного поновлення на публічній службі;
стягнення з відповідача - 1 на користь позивача 50000грн. завданої моральної шкоди.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року адміністративний позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 27.03.2020 №12 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 05 квітня 2020 року. 
Стягнуто з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 67121,58грн. (шістдесят сім тисяч сто двадцять одна гривня, 58 копійок). 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 05 квітня 2020 року.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 3176,10 грн. (три тисячі сто сімдесят шість гривень, 10 копійок). 
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідачем 1 подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 1999 року перебувала на службі в ОВС України на різних посадах, була неодноразово заохочена за сумлінне несення служби нагородами та відзнаками. Стягнень на момент звільнення не мала.
06 листопада 2015 наказом ГУ МВС України в м. Києві № 1008 о/с, згідно з п. 10 та п. 11 розділу 11 Закону України «Про Національну поліцію була звільнена за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019 у справі №826/14061/16 визнано протиправним та скасовано наказ № 1008 від 06.11.2015 в частині звільнення позивача, поновлено на посаді оперуповноваженого сектору по боротьбі з незаконним обігом наркотиків Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві з спеціальним званням майор, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.
07.05.2019 наказом голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України № 10 о/с позивача поновлено на посаді та скасовано наказ № 1008 від 06.11.2015 у відповідній частині.
Наказом від 23.07.2019 № 15 о/с майора міліції ОСОБА_1 (М-089959), оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління ГУ МВС України звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України (з постановкою на військовий облік) згідно пункту 64 "г" (через скорочення штатів) згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ України УРСР від 29.07.1991 № 114.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 у справі №640/14667/19 позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС в м. Києві від 23.07.2019 № 15 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно п/п. «г» (через скорочення штатів) пункту 64, майора міліції ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління; поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 24.07.2019 року; стягнуто з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10587,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Допущено негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві з 24.07.2019 року.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2020, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року змінено в резолютивній частині, виклавши абзац четвертий резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 15033 (п`ятнадцять тисяч тридцять три) грн. 54 (п`ятдесят чотири) коп.». В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року залишено без змін.
11.01.2020 наказом Головного управління МВС України в м. Києві №1 о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_1 поновлено на посаді з 24.07.2019 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 у справі №640/14667/19.
В подальшому, наказом Головного управління МВС України в місті Києві від 27.03.2020 №12 о/с «Щодо особового складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 , оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління, звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «г» (через скорочення штатів) п. 64, з 04 квітня 2020 року.
Підставою прийняття оскаржуваного наказу є: попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_1 від 04.02.2020, наказ МВС України від 06.11.2015 №1338 «Про організаційно-штатні питання» та лист МВС України від 31.05.2018 №7447/05/22-2018 «Про проблемні питання проходження служби колишніми працівниками міліції, поновленими судами на службі в ОВС».
Не погоджуючись з наказом про звільнення від 27.03.2020, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 43 Основного Закону України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Закон України «Про міліцію» втратив чинність згідно із Законом України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію», який з урахуванням положень пункту 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону і дати його опублікування (6 серпня 2015 року) набрав чинності 7 листопада 2015 року, крім пунктів 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» цього Закону, які набрали чинності 7 серпня 2015 року.
Приписами пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.
Пунктом 9 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.
Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів (пункт 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію»).
Згідно з частиною першою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Верховний Суд України у постановах від 17 жовтня 2011 року (справа №21-237а11), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14), від 19 січня 2016 року (справа №810/1783/13-а) неодноразово висловлював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган мова йде про його реорганізацію. Отже, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що ліквідується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.
Разом з тим, як за правилами КЗпП України, так і за змістом положень спеціального законодавства, яке регулює правовідносини щодо проходження служби особами начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнення працівника у зв`язку зі скороченням штатів покладає на роботодавця конкретні зобов`язання щодо належного повідомлення такого працівника про звільнення, а також вжиття заходів з метою його працевлаштування.
За змістом пункту 64 «г» Положення №114 звільнення у зв`язку зі скороченням штатів допускається лише за відсутності можливості подальшого використання на службі.
При цьому,опублікування Закону України «Про Національну поліцію», з яким пов`язано початок перебігу тримісячного строку для подання заяви щодо наміру проходити службу в поліції, не звільняє ГУ МВС України в місті Києві як роботодавця від обов`язку виконати вимоги трудового законодавства щодо пропозицій працевлаштування.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.01.2020 наказом Головного управління МВС України в м. Києві №1 о/с «Щодо особового складу» ОСОБА_1 поновлено на посаді з 24.07.2019 на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 у справі №640/14667/19.
В подальшому, ОСОБА_1 14.01.2020 звернулась з рапортом до голови ліквідаційної комісії Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві в якому просила повідомити про дату, час та місце за яким позивач зможе приступити до виконання своїх службових обов`язків та отримати службове посвідчення.
Також, ОСОБА_1 звернулась до заступника голови Національної поліції України начальника Головного управління Національної поліції у місті Києві Крищенка А.Є. з рапортом (15.01.2020) в якому просила прийняти її на службу до поліції шляхом видання наказу про призначення за згодою на рівнозначну, вищу або нищу посаду, щодо посади, яку обіймала під час проходження служби в міліції та надати перелік вакантних посад рівнозначних, вищих або нищих посад, яку обіймала під час проходження служби в міліції.
Листом від 14.02.2020 №1039/125/05/26-2020 Головне управління Національної поліції у м. Києві повідомило позивача, що відповідно до п. 1 ст. 52 Закону України «Про Національну поліцію» з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов`язки за відповідною вакантною посадою, у випадках, передбачених цим Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади за вашим бажанням Ви можете подати заявку на конкурс по відбору на службу в поліцію шляхом подання електронної заяви на відповідному сайті Національної поліції України.
Вказаним листом позивача також повідомлено про відсутність встановленого порядку прирівняння посад в підрозділах органів внутрішніх справ, органів та підрозділів поліції, що як наслідок виключає можливість надання переліку посад рівнозначних, вищих або нижчих посаді, яку вона обіймала під час проходження служби в міліції.
Листом від 19.02.2020 №4/Лк/125/48-2020 Дарницьке районне управління Головного управління МВС України в м. Києві повідомило позивача, що дату, час та місце (робочу адресу, службовий кабінет), за яким позивач може приступити до виконання своїх службових обов`язків, а також надання службового посвідчення не є можливим, так як згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано, як юридичну особу публічного права територіальний орган МВС України - Головне управління МВС України в м. Києві. Наказом МВС України від 06.11.2015 №1388 «Про організаційно-штатні зміни» скорочено всі посади в тому числі посада - оперуповноваженого сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Дарницького районного управління Головного управління МВС України в м. Києві.
Вказаним листом позивача повідомлено, що 04.02.2020 в приміщенні Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві каб. 410 з позивачем була проведена співбесіда, в ході якої їй доведено вищевказану інформацію. Також, позивачу роз`яснено, що відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» прийом на службу здійснюється виключно на конкурсній основі і позивачу необхідно звернутись до будь якого територіального органу поліції, в якому позивач бажає проходити службу, для участі в конкурсі на заміщення посад поліцейського. Інформація про наявні вакантні посади в ГУНП у м. Києві та порядок участі у конкурсі міститься за посиланням https://www.npu.gov.ua/vakansiji. 
В контексті наведеного колегія суддів звертає увагу, що норми Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», Положення №114 містять три підстави для звільнення особи зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів, а саме: при відмові працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийнятті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів вважає, що позивачем у відповідності до вимог пункту 9 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» виявлено бажання проходити службу в органах поліції.
Що стосується другого з наведених вище випадків, то необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).
Таким чином, лише в разі, якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття посад і не подала заяви (рапорту) про участь у конкурсі на зайняття посад, виникають підстави для застосування п.10 розд. XI Закону №580-VІІІ і звільнення особи за скороченням штатів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.11.2021 у справі №200/12246/19-а.
Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, під час розгляду справи відповідачем не доведено з`ясування перед звільненням обставин наявності переваг щодо залишення/продовження служби, зокрема, відсутня будь-яка оцінка наявності на вихованні та утриманні у позивачки трьох дітей, її послужний список, наявність відзнак та заохочень. Під час розгляду справи не доведено і з`ясування перед звільненням питання щодо відповідності позивача вимогам до поліцейських - відносно можливості працювати у новоствореній установі, яка виконує аналогічні функції, що і установа з якої позивача звільнено спірним наказом. Відсутні і пропозиції щодо подальшого використання на службі. Водночас відсутнє обґрунтування неможливості подальшого проходження служби у поліції, пропозиції посад.
При цьому, суд першої інстанції обгрунтовано зауважив, що будь-яка інша причина неприйняття позивача на службу до поліції не свідчить про законність її звільнення саме за підпунктом "г" пункту 64 Положення.
За вищенаведених обставин, враховуючи відсутність пропозицій відповідача щодо подальшого проходження служби позивачем, без з`ясування обставин наявності переваг у останнього щодо залишення/продовження служби, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недотримання відповідачем процедури звільнення, у зв`язку з чим оскаржуваний наказ є передчасним.
Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.01.2013 по справі «Олександр Волков проти України», звертаючи увагу на необхідність поновлення особи на посаді як спосіб відновлення її порушених прав зазначив, що рішення суду не може носити декларативний характер, не забезпечуючи у межах національної правової системи захист прав і свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, у разі визнання незаконним та скасування акту суб`єкта владних повноважень, відповідно до якого особу було звільнено із займаної посади, ефективним способом захисту та поновлення порушених прав в даному випадку буде поновлення позивача на посаді, з якої його було незаконного звільнено.
Частиною другою статті 235 КЗпП передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Водночас оскільки апелянтом не оскаржується розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегією суддів у вказаній частині рішення суду першої інстанції в силу ст.308 КАС України не переглядається. 
Підсумовуючи викладене, за результатом розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242 - 244, 250, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 грудня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      І.В. Федотов

Судді                                                                                          Н.М. Єгорова

                                                                                                    Є.О. Сорочко