ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/979/22 Справа № 199/2106/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - ДЯЧЕНКО І. В. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко  Н. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
30 серпня 2022 року                                                                м. Дніпро

Суддя-доповідач Дніпровського апеляційного суду Коваленко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2022 року, якою
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Згідно з оскаржуваною постановою, водій ОСОБА_1 23.04.2022 о 01-10 годині в м. Лозовій Харківській області по вул. Машинобудівників керував транспортним засобом «Hyundai Sonata», в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія у присутності двох свідків за допомогою «Drager Alcotest», результат тесту 1.81‰. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. 

Не погоджуючись з винесеною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на неповноту судового розгляду, порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення щодо нього був складений з істотним порушенням вимог діючого законодавства, оскільки в ньому не було зазначено нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. Разом з цим, вказує на те, що в постанові зазначено помилковий час вчинення адміністративного правопорушення, що йому закидається, та який суперечить відомостям, які містяться в інших документах, наявних у справі, зокрема роздруківці алкотестеру, в якій зазначено інший час, що не було враховано судом.
Окрім того, апелянт звертає увагу на те, що працівниками поліції, під час проходження ним огляду на стан алкогольного сп"яніння, використовувався прилад "Драгер 6810", який, згідно з діючим законодавством, до роботи недопущений. Більш того, зазначає, що працівники поліці не запропонували пройти огляд в медичному закладі, чим істотно порушили його права та процедуру проходження огляду на стан сп"яніння.
При цьому, апелянт зауважує, що письмові пояснення свідків, не підтверджують викладені у протоколі обставини, мають формальний характер, є ідентичні та викладені на заздалегідь підготовленому бланку, що свідчить про їх недопустимість, проте суд першої інстанції цим обставинам не надав належної оцінки, внаслідок чого дійшов висновків, які не ґрунтуються на вимогах закону. З огляду на викладене, на думку апелянта, постанова підлягає скасуванню.

У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з"явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому суд, враховуючи вимоги ст. 268 КУпАП, а також те, що розгляд цієї скарги вже відкладався, у зв"язку з неявкою ОСОБА_1 , вважає за можливе розглянути скаргу без його участі.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Вина ОСОБА_1 у скоєнні цього правопорушення, підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 319398 від 23.04.2022, в якому викладена суть правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, із зазначенням результатів огляду на стан алкогольного сп"яніння; роздруківкою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest» тест № 329, результат якого позитивний та становить 1.81 % проміле; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили факт проходження водієм огляду на стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку; відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознакою керування транспортним засобом особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає та стороною захисту таких надано не було.
Доводи апелянта про те, що йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп"яніння у медичному закладі, не заслуговують на увагу та спростовуються наявним у справі відеозаписом, відповідно до якого, на пропозицію працівника поліції пройти такий огляд в закладі охорони здоров"я водій відмовився, повідомивши, що медичні заклади на цей час переповнені, тому вважав за можливе пройти огляд на місці з використанням спеціальних технічних засобів.
Твердження в  скарзі про недопущення для використання при проведенні огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння приладу "Драгер 6810" є неспроможними, оскільки відповідно до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень ПДР України, затвердженого наказом МВС України від 01.03.2010 №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01», що свідчить про правомірність використання приладу «Драгер 6810» працівниками поліції під час виконання своїх службових обов`язків. 
Отже, апеляційним судом не встановлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, допущених під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим відповідні доводи, є неприйнятними.
Посилання апелянта на те, що в постанові суду зазначено помилковий час вчинення адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, оскільки викладені в постанові фактичні обставини справи, відповідають тим, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення й узгоджуються з іншими доказами у справі. При цьому, слід зазначити, що неправильна дата, вказана працівниками поліції в роздруківці тесту з приладу "Драгер 6810", дійсно має місце, проте ця обставина, з огляду на наявні у справі докази, само по собі не спростовує винуватість особи у вчиненні правопорушення та не може бути безумовною підставою для скасування судового рішення. 
Що стосується доводів скарги про те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не було вказано та згодом невідомо ким дописано нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність, за вчинене правопорушення, є необґрунтованим, оскільки протокол про адміністративне правопорушення був складений із дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, а викладені в ньому відомості відповідають фактичним обставинам справи, та будь-яких належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність істотних недоліків у цьому протоколі, що свідчили б про його недопустимість як доказу у справі, апелянтом надано не було.
При цьому, жодних об`єктивних даних, які б вказували на упередженість працівників поліції та ставили б під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 відповідного протоколу, під час апеляційного розгляду не встановлено. 
Доводи скарги про те, що письмові пояснення свідків є формальними та викладені на заздалегідь підготовленому бланку, є безпідставними, оскільки положеннями діючого КУпАП не передбачено вимог щодо змісту надання таких пояснень. При цьому, ці пояснення були підписані свідками і посадовою особою, та будь-яких доказів на підтвердження зацікавленості свідків або недостовірності наданих ними свідчень апелянтом надано не було та апеляційним судом не встановлено. 
За таких обставин, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності поза розумним сумнівом вини  ОСОБА_1   у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Отже, доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про недопустимість доказів, на які посилається суд першої інстанції в судовому рішенні, не заслуговують на увагу, оскільки всі докази у справі зібрані в порядку визначеному законом, й вони не викликають сумнівів у їх достовірності та судом надано їм належну і обґрунтовану правову оцінку. 
При апеляційному розгляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд також дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи  ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Отже, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, у зв`язку з чим скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст.ст. 7, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська   від 27 липня 2022 року щодо  ОСОБА_1 , залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду Н.В. Коваленко