ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №640/3508/21                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року                                                                      м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року, прийнятого у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Надія України» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, в якому просило суд:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві №0829450410 від 23.09.2020 про сплату штрафу в розмірі 4 022,80 грн;
зобов`язати відповідача ввести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в ІКП ТОВ «ФК «Надія України» (код ЄДРПОУ 34067398) чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2022 адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС подало апеляційну скаргу та вказує, що оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2022 у справі №640/3508/21 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову ТОВ «ФК «Надія України» слід відмовити повністю.
Стосовно тверджень позивача щодо своєчасності сплати зазначеного податкового зобов`язання, відповідач зазначає, що згідно з даними ІКП у ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» у період перевірки рахувалась заборгованість, яка постійно змінювалась відповідно до проведеної операції (нарахування або сплата зобов`язання). Таким чином, кошти, які сплачувалися ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» зараховувались в рахунок погашення податкового боргу (по відповідним термінам сплати) з урахуванням черговості його виникнення.
За даними ITC «Податковий борг» станом на 03.11.2020 у ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» обліковується податковий борг з податку на прибуток фінансових установ (ККБ 11021600) у сумі 258 516,47 грн., по податку на прибуток іноземних юридичних осіб (ККБ 11020500) у сумі 4 085,46 грн.
Також, відповідач просить замінити його правонаступником та проводити розгляд даної справи за його участі.
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Матеріалами справи підтверджено, що 28.09.2020 позивач отримав від ГУ ДПС у м. Києві податкове повідомлення-рішення №0829450410 від 23.09.2020 про сплату штрафу у розмірі 4 022,80 грн., в якому зазначено, що за ТОВ «ФК «Надія України», відповідно до Акту ГУ ДПС у м. Києві №004945/26-15-04-10/34067398 від 25.08.2020, встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуток фінансових установ, включаючи філіали аналогічні організацій, розташованих на території України (надалі - податок на прибуток), а саме: на 519 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 20 114,00 грн., відтак зобов`язане сплатити штраф у розмірі 20%, у сумі 4 022,80 гри..
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням №0829450410 від 23.09.2020, позивач оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням Державної податкової служби України від 11.01.2021 №300/6/99-00-06-03-01-06 про результати розгляду скарги, податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга ТОВ «ФК «Надія України» без задоволення.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем з 2018 року не вживаються заходи з приведенням інформації в ІКП ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» у відповідність - не відображають інформацію про судове оскарження податкової вимоги №127197-17 від 05.07.2018 та рішення ГУ ДФС у м. Києві №127197-177 про опис майна у податкову заставу від 05.07.2018 на суми 253 968,17 грн. та 4 085,46 грн., а матеріали справи свідчать про те, що станом на 03.11.2020 податкового боргу в ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» бути не може.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Розглянувши клопотання апелянта про заміну відповідача правонаступником, колегія суддів приходить до висновку про його обґрунтованість, а отже необхідність задоволення такого клопотання з огляду на таке.
Відповідно до Переліку територіальних органів Державної податкової служби, що утворюються, утворено Головне управління ДПС у м. Києві, а відповідно до Переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються, до Головного управління ДПС у м. Києві приєднано Головне управління ДФС у м. Києві.
До Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис №1 074 102 0000 086626 від 30.07.2019 про державну реєстрацію Головного управління ДПС у м. Києві.
Згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 функції і повноваження Державної фіскальної служби з реалізації державної податкової політики, державної політики із адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби із правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань припинено, а контроль за дотриманням таких функцій та повноважень покладено на Державну податкову службу згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» (Офіційний вісник України, 2019 р., №26, ст. 900).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова №893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.
Згідно абз. 3 п. 2 Постанови №893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.
Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (п. 3 Постанови №893).
Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ №529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.
Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до п. 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.
Крім того, з метою реалізації Постанови №893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 №529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС» та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.
У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №1000741100011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.
Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.
Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №1000741030008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.
Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 44116011), а відтак клопотання представника відповідача про заміну відповідача його правонаступником підлягає задоволенню.
Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:
1) значення справи для сторін;
2) обраний позивачем спосіб захисту;
3) категорію та складність справи;
4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;
5) кількість сторін та інших учасників справи;
6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;
7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:
1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;
2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;
4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";
6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.
Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.
За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.
Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.
Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;
Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.
Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.
Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги по суті справи, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Керуючись пп. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 Податкового Кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Підпунктом 133.1.1 п. 133.1 ст. 133 ПК України передбачено, що платниками податку на прибуток підприємств є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.
За приписами пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п. 135.1. ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
За визначенням, що міститься у пунктах 46.1. та 46.2. ст. 46 ПК України податкова декларація,  розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Платник податку на прибуток подає разом з відповідною податковою декларацією квартальну або річну фінансову звітність у порядку, передбаченому для подання податкової декларації з урахуванням вимог статті 137 цього Кодексу.
Фінансова звітність, що складається та подається відповідно до цього пункту платниками податку на прибуток та неприбутковими підприємствами, установами та організаціями, є додатком до податкової декларації з податку на прибуток (звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації) та її невід`ємною частиною.
Пунктами 49.1 та 49.2 ст. 49 ПК України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
За приписами п. 57.1 п. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На виконання пунктів 203.1 та 203.2 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Платник податку зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Керуючись п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Пункт 76.1 ст. 76 ПК України встановлює, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
На виконання п. 126.1. ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Так, позивач подав податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2018 рік в електронному вигляді 01.03.2019 (реєстраційний номер 9311232139), яка була отримана відповідачем 01.03.2019 о 15 год 16 хв (квитанція №2) та задекларовано суму податку на прибуток фінансових установ у розмірі 461 053 грн.
07.03.2019 ТОВ «ФК «Надія України» було сплачено податок на прибуток фінансових установ за 2018 рік у сумі 461 053 грн., що підтверджується платіжним дорученням №121 від 07.03.2019.
Сума, яка вказана відповідачем в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є задекларованою сумою податку на прибуток фінансових установ за півріччя 2020 року, згідно поданої податкової декларації в електронному вигляді 08.08.2020 (реєстраційних номер 9191887565), яка була отримана відповідачем 08.08.2020 о 17 год 24 хв (квитанція №2). Про це свідчить рядок 19 декларації на суму 20 114 грн.
Сплата даної суми податку на прибуток підтверджується банківською випискою від 11.08.2020 на суму 20 114 грн.
Як вірно зауважив суд першої інстанції, згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2018 рік, поданою в електронному вигляді 01.03.2019 (реєстраційний номер 9311232139), на яку посилається відповідач в Акті перевірки та в податковому повідомлення-рішенні, ГУ ДПС у м. Києві вже декілька разів проводило камеральні перевірки та виписували акти та податкові повідомлення-рішення по сумах, які є неузгоджені.
Так, 25.03.2019 відповідачем був складений Акт №001090/26-15-12-12-12/34067398, на підставі якого 26.04.2019 були винесені податкові повідомлення-рішення №0355111212 та №0355101212. 30.06.2020 Окружний адміністративний суд міста Києва своїм рішенням у справі 640/15299/19 скасував вказані податкові повідомлення-рішення. Постановою Шостого апеляційного від 16.11.2020 апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
01.11.2019 ГУ ДПС у м. Києві було складено Акт №001233/26-15-04-10/34067398, на підставі якого були винесені податкові повідомлення-рішення №0378340410 та №0378300410 від 10.12.2019. Вказані рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку. 02.03.2020 Державна податкова служба України своїм рішенням №8113/6/99-00-08-05-05-06 скасувала вказані податкові повідомлення-рішення.
Також, позивачем було отримано від ГУ ДПС у м. Києві податкову вимогу №127197-17 від 05.07.2018 та Рішення №127197-177 про опис майна у податкову заставу. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №640/18325/18 позов було задоволено у повному обсязі та скасовані вказані рішення та застава.
За приписами п. 56.18 ст. 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили
Зважаючи на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції, що відповідачем з 2018 року не вживаються заходи з приведенням інформації в ІКП ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» у відповідність, а саме: не внесено інформацію про судове оскарження податкової вимоги №127197-17 від 05.07.2018 та рішення №127197-177 про опис майна у податкову заставу від 05.07.2018 на суми 253 968,17 грн. та 4 085,46 грн.
Як підтверджено матеріалами справи, згідно Податкової декларації з податку на прибуток підприємств за Півріччя 2020 року, поданої в електронному вигляді 08.08.2020 (реєстраційний номер 9191887565) задекларовано суму податку на прибуток у розмірі 20 114 грн. та сплачено її 11.08.2020.
Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 1 квартал 2020 року, поданої в електронному вигляді 12.05.2020 (реєстраційний номер 9103180376), задекларовано суму податку на прибуток у розмірі 9 771,33 грн. та сплачено її 08.05.2020.
Уточнюючою Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2019 рік, поданої в електронному вигляді 10.03.2020 (реєстраційний номер 9335287717), задекларовано суму податку на прибуток у розмірі 45 017 грн. та сплачено у розмірі 45 020 грн. 10.03.2020.
Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2018 рік, поданої в електронному вигляді 01.03.2019 (реєстраційний номер 9311232139), задекларовано суму податку на прибуток у розмірі 461 053 грн. та сплачено її 07.03.2019.
Уточнюючою Податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за 2017 рік поданої в електронному вигляді 02.03.2018 (реєстраційний номер 9299585190), задекларовано суму податку на прибуток у розмірі 296 822 грн. та сплачено її 07.03.2018.
Зважаючи на встановлені та вказані вищен обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що станом на 03.11.2020 податкового боргу в ТОВ «Фінансова компанія «Надія України» не існувало.
Відповідно до п. 9 Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 р. №422 (далі - Порядок №422) відображенняв ІКП нарахованих сум податків за податковими повідомленнями-рішеннями Розділу IV Порядку: інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до підсистеми, що забезпечує облік платежів, працівником структурного підрозділу органу ДФС, яким податкове повідомлення- рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом 3-ох днів з дати отримання такого документа.
На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.
Як вірно вказує суд першої інстанції з моменту адміністративного та судового оскарження вищезазначених рішень за 2018 рік, відповідач повинен був внести відповідну інформацію до ІКП, а вказані суми повинні були видалені з позначкою про їх адміністративне чи судове оскарження, чого ним зроблено не було. Яе наслідок в ІКП ТОВ «ФК «Надія України» інформаційного ресурсу ГУ ДПС у м. Києві відображається недостовірна інформація, яка стала підставою для неодноразового складання актів та податкових повідомлень-рішень про сплату штрафу за грошовими зобов`язаннями, які є неузгодженими.
Колегія суддів погоджується з висновоким суду першої інстанції, що з метою унеможливлення в подальшому зловживань зі сторони відповідача, приведення інформації, яка міститься в ІКП позивача до такої, що відповідає дійсності, сслід задовольнити позовну вимогу та зобов`язати відповідача ввести необхідну інформацію про суми податків, штрафів, які є неузгодженими за 2018 рік в ІКП ТОВ «ФК «Надія України» (код ЄДРПОУ 34067398) чи їх виключення до прийняття судом рішення, згідно Порядку №422.
Отже, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача не обґрунтованими та приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов