УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №276/1458/14-ц Головуючий у 1-й інст. Бруховський Є. Б. 
Категорія 60  Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Трояновської Г.С., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Кузьменко А.О.
з участю відповідачів 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5  
на рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 січня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бруховського Є.Б.
у цивільній справі №276/1458/14-ц за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Ягодинської сільської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «А СЕРВІС», товариства з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про часткове скасування рішень сесії, свідоцтв про право власності, визнання права власності на спадщину в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року позивачі подали позов до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області, в якому просили:
- визнати частково недійсним та скасувати рішення виконкому Ягодинської сільської ради від 27.11.2008 року № 82 за яким визнано право власності ТОВ «Аеліта» на 20/100 частки Комплексу дорожнього сервісу та право власності ОСОБА_6 на 80/100 за адресою: АДРЕСА_1 , в частині передачі у власність 221.1 кв.м. нежитлової будівлі кафе - Джерело за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_8 ;
- визнати частково недійсним та скасувати свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 15.12.2008 року видане на ТОВ «АЕЛІТА» на 20/100 частки та свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 15.12.2008 року видане ОСОБА_6 на 80/100 частки Комплексу дорожнього сервісу за адресою : АДРЕСА_1 , в частині передачі у власність 221.1 кв.м. ТОВ «АЕЛІТА» та ТОВ «А Сервіс». нежитлової будівлі кафе -Джерело за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_8 ;
     -  визнати частково недійсним та скасувати рішення виконкому Ягодинської сільської ради від 27.04.2011 року № 27 та свідоцтво від 24.05.2011 року про право власності за ОСОБА_7 на 20/100 частки Комплексу дорожнього сервісу за адресою: АДРЕСА_1 в частині передачі у власність 221.1 кв.м. нежитлової будівлі кафе -Джерело за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_8 ;
     -визнати частково недійсним та скасувати рішення виконкому Ягодинської сільської ради від 23.06.2011 року № 36 та свідоцтво про право власності від 25.07.2011 року видане Товариству з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» 1/1 частка Комплексу дорожнього сервісу за адресою : АДРЕСА_1 в частині передачі у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» 221.1 кв.м. нежитлової будівлі кафе - Джерело за адресою: АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_8 ;
-визнати за ними,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  право власності на спадкове майно у вигляді нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальна площа якого складає 221.1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 , що залишився після смерті спадкодавця - ОСОБА_8 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, у розмірі  по 1/5 ідеальних часток від загальної площі спадкового майна, нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за кожним;
      - визнати за ОСОБА_5  право власності на спадкове майно у вигляді  приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальна площа якого складає 221.1 м.кв. за адресою:  АДРЕСА_1 , що залишився після смерті спадкодавця-  ОСОБА_8 , який помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом, у розмірі  по 2/5 ідеальних часток від загальної площі спадкового майна, нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
В обґрунтування поданого позову зазначали, що  ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 . Вони є спадкоємцями після його смерті першої черги за законом. У встановлений законом 6-ти місячний термін звернулись до Володар-Волинської державної нотаріальної контори з відповідними заявами щодо прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу та відповідно видано їм Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/5 частину спадкового майна за кожним, а саме, тільки на частку у статутному фонді ТОВ «АЕЛІТА». В подальшому, звернулись до органів нотаріату з приводу видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом на нежитлове приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Однак Державним нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину на нежитлове приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1 кв. м, що знаходиться в с. Старий Бобрик Володар-Волинського району, відмовлено. Нотаріус свою відмову мотивував тим, що відповідно до Розділу 11, глави 10 п.4.18 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус вимагає крім правовстановлюючого документу: Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (п.4 ст.216 Інструкції).
Нежитлове приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1 м.кв. в с. Старий Бобрик Володар-Волинського району, спадкодавцем було придбане за 10000.00 грн. згідно Договору купівлі - продажу від 19.11.1998 року, посвідченого Державним нотаріусом Володар-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1658, але ним в подальшому належним чином не було зареєстровано даний договір в органах БТІ та відповідно не було внесено запис в реєстр права власності.
При житті право власності на нежитлове приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », спадкодавець не зареєстрував. Відповідно до чинного законодавства реєстраційною службою за померлим, згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 р. №703 не передбачено, а тому  створилась правова ситуація, що унеможливлює оформити спадщину в позасудовому порядку. Так як іншого позасудового порядку вирішення даного питання, не передбачено, виникла необхідність звернутися до суду для встановлення за ними права власності на належну частку нежитлового приміщення.
Після смерті спадкодавця позивачі утримують спадкове майно, проводять поточні ремонти, сплачують послуги, здійснюють підприємницьку діяльність безпосередньо в даному кафе. Майно, яке належало спадкодавцю, перейшло в їхнє володіння та користування, тобто, вони вступили в права спадкоємців, як це передбачено ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, і не відмовилися від прийняття спадщини в порядку, встановленому статтею 1273 Цивільного кодексу України.
Реалізувати свої спадкові права як спадкоємці після смерті ОСОБА_8 , станом на день подачі позову, не мають можливості, так як на день подачі уточнюючого позову власником спадкового майна - приміщення, є ТОВ «А Сервіс», яке набуло право власності всупереч вимог закону, та є таким, що підлягає частковому скасуванню виходячи з наступного:
Будучи директором ТОВ «АЕЛІТА» - відповідач ОСОБА_6 , після смерті  ОСОБА_8  протиправно користуючись службовим становищем, будучи найманим працівником, маючи доступ до печатки підприємства, без згоди засновників (спадкоємців),(оформлення протоколів, рішень засновників), не маючи жодних розпорядчих функцій, повноважень щодо майна підприємства, шляхом звернення до компетентних органів з відповідними заявами  здійснив відносно спадкового майна наступні дії: Рішенням Виконкому Ягодинської сільської ради від 27.11.2008 року № 82 визнано право власності ТОВ «Аеліта» на 20/100 частки Комплексу дорожнього сервісу за адресою: АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 від 15.12.2008 року; Рішенням Виконкому Ягодинської сільської ради від 27.11.2008 року № 82 визнано право власності ОСОБА_6 на 80/100 частки Комплексу дорожнього сервісу за адресою : АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 15.12.2008 року; Рішенням Виконкому Ягодинської сільської ради від 27.04.2011 року № 27 визнано право власності за ОСОБА_7 на 20/100 частки Комплексу дорожнього сервісу за адресою : АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності від 24.05.2011 року; Рішенням Виконкому Ягодинської сільської ради від 23.06.2011 року № 36 визнано право власності за ТОВ «А Сервіс» 1/1 частка Комплексу дорожнього сервісу загальна площа якого складає 444.7 м. кв. за адресою: АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право власності від 25.07.2011 року. Дані рішення та свідоцтва про право власності підлягають до часткового скасування виходячи з наступного: нежитлове приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1 м.кв. в с. Старий Бобрик Володар-Волинського району , спадкодавцем було придбане за 10000.00 грн. згідно Договору купівлі - продажу від 19.11.1998 року, посвідченого Державним нотаріусом Володар-Волинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1658, але ним в подальшому належним чином не було зареєстровано даний договір в органах БТІ та відповідно не було внесено запис в реєстр права власності, станом на 1998 рік дане приміщення існувало, як єдине ціле.
Реєстрація права власності не була проведена в органах БТІ, так як на момент укладення нотаріального договору купівлі продажу і ЦК в редакції 1963 року, стаття 128 «Момент виникнення права власності у набувача за договором» передбачала момент виникнення права власності, момент передачі речі, тобто, власником нежитлового приміщення кафе ОСОБА_9 площею 221.1 кв. м., ОСОБА_8 став 19.11.1998 року.
З моменту отримання у власність даного кафе до моменту  смерті,  ОСОБА_8 , будучи співзасновником та директором до статутного фонду, належне своє майно, як фізичній особі (а не юридичній) - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1 кв.м не передавав, згідно інвестиційних договорів також не передавав дане житлове приміщення.
Факт належності нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як фізичній особі  ОСОБА_8 , визнавав і відповідач ОСОБА_6  в ході розгляду справи №2/0606/43/2012 в Володар-Волинському районному суді.  Зважаючи на вищевикладене, та факт належності як фізичній особі  ОСОБА_8  нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 221, 1 кв.м, що знаходиться: АДРЕСА_1 , подальші дії відносно належної йому 221.1 кв.м. після його смерті зі сторони ТОВ «АЕЛІТА» (на час прийняття оскаржуваних рішень керівник ОСОБА_6 ), ТОВ «А Сервіс», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є незаконними та порушують їхні спадкові права, так як не передавалось дане майно не до статутного фонду та будь яких інших цілях до інцест договорів, тому і не ставляться питання щодо їх скасування.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.01.2016 року справа передана на розгляд за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області у зв`язку з тим, що у Володарсько-Волинському районному суді неможливо утворити новий склад суду, у таких випадках, встановлених пунктами 3 і 4 частини першої ст.116 ЦПК України, справа передається до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.
Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 січня 2022 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5 до територіальної громади в особі виконавчого комітету Ягодинської сільської ради, товариства з обмеженою відповідальністю "А СЕРВІС", товариства з обмеженою відповідальністю "АЕЛІТА", ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про часткове скасування рішень сесії, свідоцтв про право власності, визнання права власності на спадщину в порядку спадкування,– відмовлено.
Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 28.04.2016 у виді накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню нежитлового приміщення - комплексу дорожнього сервісу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , скасовано.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_8 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5  просять вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення позову. На думку апелянтів, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказують, що при житті спадкодавець не зареєстрував право власності на нежитлове приміщення – кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідно до чинного законодавства реєстраційною службою за померлим, згідно Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ від 22.06.2011 року №703 не передбачено. Тому виникла необхідність звернутися до суду для встановлення за ними належну частку права власності на вказане вище нежитлове приміщення.
Зазначають, що після смерті спадкодавця вони утримують спадкове майно, зокрема, проводять поточні ремонти, сплачують послуги, здійснюють підприємницьку діяльність в даному кафе. Тобто, вони вступили в права спадкоємця, як це передбачено ч.3 ст.1268 ЦК України.
Однак, реалізувати свої спадкові права вони не можуть, оскільки власником спадкового майна-приміщення, є ТОВ «А Сервіс», яке набуло право власності всупереч вимог закону.
Вважають, що суд першої інстанції не надав жодної належної правової оцінки договору купівлі-продажу від 19.11.1998 року, яким спадкодавцем було придбано нежитлове приміщення-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1.м.кв. в с.Старий Бобрик Володар-Волинського району за 10000,00 грн. А тому суд не застосував ст.128 ЦК УРСР, відповідно до якої виникнення права власності не пов`язувалось з моментом Державної реєстрації, а пов`язувалось з моментом передачі майна. Тобто, не врахував, що ЦК має вищу юридичну силу, а ніж Інструкція «Про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб». 
Так, ОСОБА_8 будучи співзасновником та директором до статутного фонду, належне своє майно, як фізичній особі (а не юридичній)-кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 221.1.м.кв. не передавав. Факт належності нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як фізичній особі ОСОБА_8 визнав і відповідач ОСОБА_6 в ході розгляду справи №2/0606/43/2012 у Володар-Волинському районному суді.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.12.1992 року було створено ТОВ «Аеліта», директором та учасником якого був ОСОБА_8 , що підтверджується статутом товариства.
10.11.1998 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 був укладений договір про спільну діяльність щодо придбання та експлуатації нежилого приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: село Старий Бобрик Володарсько-Волинського району Житомирської області.
19.11.1998 року на виконання договору про спільну діяльність ОСОБА_8 було придбано нежитлове приміщення - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 221,1 кв.м. за адресою: село Старий Бобрик Володарсько-Волинського району Житомирської області.
Реєстрація права власності не проводилася.
Вказані обставини сторонами не заперечуються.
В подальшому, 15.03.2004 року між ТОВ «Аеліта» та фізичною особою - громадянином ОСОБА_6 укладено інвестиційний договір про те, що об`єктом інвестування є: комплекс дорожнього сервісу, який буде створений (побудований) за адресою: с. Старий Бобрик, Володарсько-Волинського району Житомирської області. Згідно із п.7.1 договору, грошові і майнові внески сторін, а також майно, створене і набуте сторонами внаслідок виконання цього договору, є спільною частковою власністю сторін. Розмір частки кожної сторони в спільному майні відповідає розміру внеску кожної з сторін, який визначено цим договором.
Пунктом 2.1 вищевказаного інвестиційного договору сторони узгодили, що сторона-1 (ТОВ «Аеліта») та сторона-2 (гр. ОСОБА_6 ) зобов`язуються вкласти визначені цім договором цінності в створення комплексу дорожнього сервісу (об`єкт інвестування) для подальшого його використання за призначенням відповідно до умов цього договору для отримання прибутку.
Об`єктом інвестування є: комплекс дорожнього сервісу, який буде створений (побудований) за адресою: с. Старий Бобрик Володарсько-Волинського району Житомирської області.
Обладнання та матеріали необхідні для початку роботи комплексу дорожнього сервісу: автомобільна та тракторна техніка (підпункт 2.1.1 п.2.1 договору).
Метою даного договору є створення, експлуатація об`єкту інвестування для отримання прибутку (п. 2.1 договору).
Відповідно до підпункту 4.1.1 п. 4.1 договору, сторона 2 зобов`язана перерахувати стороні 1 кошти - грошовий інвестиційний внесок в розмірі 96000,00грн.
Згідно із підпунктом 6.1.1 п. 6.1 договору, майно належне стороні 1, на суму 23839,00 грн.
Доля сторони 1 (ТОВ «Аеліта») складає 19,9% (підпункт 6.1.3 п. 6.1 договору).
Грошові внески в розмірі 96000,00грн. внесок сторони 2 (гр. ОСОБА_6 ) (підпункт 6.2.1 п. 6.2 договору).
Відповідно до підпункту 6.2.2 п. 6.2 договору, доля сторони 2 складає 80,1%.
Згідно із п. 7.1 договору, грошові і майнові внески сторін, а також майно, створене і набуте сторонами внаслідок виконання цього договору, є спільною частковою власністю сторін. Розмір частки кожної сторони в спільному майні відповідає розміру внеску кожної з сторін, який визначено цим договором.
Згідно з розпорядженням від 16.11.2004 Володарсько-Волинської районної державної адміністрації №398 комплекс дорожнього сервісу за адресою: АДРЕСА_1 , введений в експлуатацію, як новостворене майно.
Установлено, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.
15.02.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА» та гр. ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу 19,9 % частки інвестиційного внеску в будівництво комплексу дорожнього сервісу, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1.1 договору купівлі-продажу, продавець передає у власність покупця всю належну продавцю частку в інвестиційній діяльності, яка ведеться на підставі договору про інвестиційну діяльність від 15.03.2004, який укладений з гр. ОСОБА_6 (надалі - інвестиційна діяльність), а покупець приймає вказану частку інвестиційної діяльності та сплачує продавцю суму, що передбачена цим договором згідно з даним договором.
Згідно із підпунктів 2.1.1 та 2.1.3 п.2.1 договору купівлі-продажу, підстава інвестиційної діяльності - договір від 15.03.2004, який укладений Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА» та гр. ОСОБА_6 . Місце знаходження об`єкту інвестування: комплекс дорожнього сервісу в с. Старий Бобрик Володарсько-Волинського району, Житомирської області.
Загальний розмір частки інвестиційної діяльності, яка належать продавцю: 19,9 % (відсотків) (підпункт 2.2.1 п. 2.2 договору купівлі-продажу).
Розмір частки інвестиційної діяльності, яка відчужується продавцем на користь покупця за цим договором: 19,9 % (відсотків) (підпункт 2.2.2 п. 2.2 договору купівлі-продажу).
Підпунктом 2.2.3 п.2.2 договору купівлі-продажу сторони узгодили, що номінальна вартість частки інвестиційної діяльності, що відчужуються за цим договором: 23839,00грн.
Покупець зобов`язуються сплатити продавцю за 19,9% (відсотків) інвестиційної діяльності суму передбачену Додатком № 1 до даного договору (п. 3.1 договору купівлі-продажу).
Відповідно до п. 6.1 договору купівлі-продажу, покупець вважається повноправним власником 19,9% (відсотків) частки інвестиційної діяльності з моменту прийняття відповідного рішення загальними зборами учасників інвестиційної діяльності.
З матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_7 на праві приватної спільної часткової власності належить 20/100 частин комплексу дорожнього сервісу, підтвердженням чого є свідоцтво про право власності на комплекс дорожнього сервісу від 25.05.2011.
Як вбачається з виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААА №200035, 12.05.2011 створено Товариство з обмеженою відповідальністю «А Сервіс».
Відповідно до протоколу № 2 загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 внесли, як внесок до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» 80/100 та 20/100 частин комплексу дорожнього сервісу.
У відповідності до свідоцтва про право власності від 25.07.2011 року серії НОМЕР_3 Товариству з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» на праві приватної власності належить комплекс дорожнього сервісу, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з будівель дорожнього комплексу загальною площею 382,10 кв.м., а саме: побутового приміщення загальною площею 62,60 кв.м., огорожі та дворового покриття.
Вказані обставини позивачами не спростовано та підтверджуються ухваленими рішеннями судів в інших справах.
Так, рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 27 листопада 2008р. у задоволенні первісного позову гр. ОСОБА_10 та зустрічного позову ТОВ «АЕЛІТА» відмовлено.
Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 01 липня 2010 року (справа №2-2759/10) позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задоволено частково. Визнано ОСОБА_7 добросовісним набувачем частки у інвестиційній діяльності у розмірі 19,9%. Визнано спільною частковою власністю ОСОБА_6 в розмірі 80,1 % та ОСОБА_7 в розмірі 19,9 % рухоме майно на загальну суму 166 604 грн., яке було набуто внаслідок укладення та виконання інвестиційного договору, а саме: автомобіль КАМАЗ 5410, державний номер НОМЕР_4 ; автомобіль КРАЗ 256Б, державний номер НОМЕР_5 ; автомобіль КРАЗ 64431, державний номер НОМЕР_6 ; напівпричіп ОДАЗ 9370, державний номер НОМЕР_7 ; причіп ГБК 8350, державний номер НОМЕР_8 ; причіп, державний номер НОМЕР_9 ; забор та покриття території комплексу; котел КЕО на суму 1860, 00 грн. та тример електричний на суму 855, 00 грн. В решті вимог позов залишено без задоволення. В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА» відмовлено.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04 жовтня 2011 року позов задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА» усунути перешкоди в користуванні майном Товариства з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» шляхом звільнення комплексу дорожнього сервісу, який розташований по АДРЕСА_1 . При цьому судом зазначено, як вбачається з матеріалів справи, що позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю «А Сервіс» ) на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зокрема, реєстраційний напис зроблений державним реєстратором 12.05.2011 в єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців.
Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 19 березня 2012 року у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Аеліта» до гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_7 про застосування наслідків нікчемного правочину шляхом повернення у власність ТОВ «Аеліта» комплексу дорожнього сервісу, визнання недійсним свідоцтва від 24.05.2011р. про право власності на 20/100 ід. ч. комплексу дорожнього сервісу, виданого на підставі рішення виконкому Ягодинської сільської ради від 27.04.2011р. № 27 на ім`я гр. ОСОБА_7 , визнання недійсним свідоцтва від 15.12.2008 р. про право власності на ОСОБА_6 ід. ч. комплексу дорожнього сервісу, виданого на підставі рішення виконкому Ягодинської сільської ради від 27.11.2008р. № 82 на ім`я гр. ОСОБА_7 та визнання за ТОВ «Аеліта» права власності на комплекс дорожнього сервісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено за безпідставністю.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21 серпня 2013 року  позов задоволено. Розірвано договір на право тимчасового користування землею (в т.ч. на умовах оренди) від 04.11.1997р., укладений між Володарсько-Волинською районною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕЛІТА», зареєстрований 05.11.1997р. за №ЖТ 13-18-0001.
Вказані рішення є чинними, їх не змінено та не скасовано.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочинну недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Частиною 2 ст. 41 Конституції України встановлено, що право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
З огляду на викладене, враховуючи при цьому відсутність будь-яких спростувань встановлених обставин, суд вірно вважав доведеним факт правомірності набуття права власності ТОВ «А-Сервіс» на комплекс дорожнього сервісу, який розташований в АДРЕСА_1 , який складається з будівель дорожнього комплексу загальною площею 382,10 кв.м., а саме: побутового приміщення загальною площею 62,60 кв.м., огорожі та дворового покриття.
 Вказані обставини також встановлені і рішенням апеляційного суду Житомирської області від 05.06.2014, яке залишено без змін Вищим спеціалізованим судом України.
Крім того, в судовому засіданні суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що саме площа будівлі - кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », (у вигляді кемпінгу), яка складає 221,1 кв.м. включена відповідачами в комплекс дорожнього сервісу, (у вигляді готелю та АЗС) загальною площею 382,1 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 . 
Також, вищезазначені обставини не підтверджено і висновком експерта за наслідками проведеної судової будівельно-технічної експертизи.
Так, з висновку експерта на питання: Чи входить кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », площею 221.1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , позначеного на технічному плані цифрами 1-А 1-1-3,6.1-2-55,4. 1-3-16,4.1-4-5,7. 1-5-14,3. 1-6-15,3; II - мансарда А 4-1-36,1, 4-2-13,1. ІІІ - підвал 5-1-35,4, 5-2-22,00, 5-3-18,1., в комплекс дорожнього сервісу за адресою: АДРЕСА_1 , слідує лише порівняння за матеріалами технічної інвентаризації площ існуючих приміщень з площею приміщень, що колись існували, що в свою чергу не виключає можливість побудови нових приміщень такої самої площі.
Позивачі будь-яких клопотань з приводу вищевказаного висновку експерта не заявляли. 
Також матеріали справи не містять належних обґрунтувань та доказів, які вказували б на неправомірність прийнятих рішень Ягодинською сільською радою, про скасування яких просять позивачі, та те, що оскаржуваними рішеннями органу місцевого самоврядування вирішувалося питання про включення спірного приміщення – кафе до комплексу дорожнього сервісу та змінено його власника.
Щодо вимог позивачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді нежитлового  приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 »,  суд за встановлених обставин по суті спору в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає наступне.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як встановлено ОСОБА_8 за життя 19.11.1998 року уклав договір купівлі-продажу до змісту якого придбав кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », нежиле приміщення, що знаходиться в с.Старий Бобрик Володарсько-Волинського району Житомирської області загальною площею 221,1 кв.м. Реєстрацію вказаного майна не здійснив. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями після його смерті є позивачі по справі. Нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на нежитлове приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відмовив позивачам з підстав відсутності правовстановлюючого документа. 
На факт не реєстрації спадкодавцем нежитлового приміщення в органах БТІ позивачі здійснюють посилання на ст. 128 ЦК в редакції 1963 року, а саме, що моментом виникнення права власності у набувача за договором є момент передачі речі.
Відповідно до Інструкції «Про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року № 121, чинної на час укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », такі нежитлові приміщення підлягали державній реєстрації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності.
Згідно ст. 328 ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації.
Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до ст.2  Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі  Закону № 1952-IV) , в редакції на час відкриття спадщини,  державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.
Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень - єдина державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обмеження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна.
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.
Зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна (частина сьома статті 3 Закону N 1952-IV). 
Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна (частина п`ята статті 3 Закону N 1952-IV). 
За приписами пункту 1 частини першої статті 4 Закону N 1952-IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме право власності на нерухоме майно.
З аналізу вищезазначеного законодавства вбачається, що для одержання у власність нежитлового приміщення, недостатньо було лише факту укладення договору купівлі-продажу для виникнення такого права, спадкодавець повинен був одержати документ, що посвідчує право власності - свідоцтво про право власності, здійснивши державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
При цьому суд першої інстанції звернув увагу, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.
Крім того, позивачами не надано суду належних, допустимих та підтверджуючих доказів, що за життя ОСОБА_8 , останнім в установленому законом порядку було оформлено право власності на спірне нежитлове приміщення.
Окрім того, за наслідками розгляду справи в силу вимог п.9 ст. 158 ЦПК України, суд вірно скасував застосовані заходи забезпечення позову в межах розгляду даної справи за ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 28.04.2016 (т. 2 а.с. 125).
За наведених обставин суд дійшов обгрунтовано висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.  
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають, а зводяться до переоцінки доказів.
Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

   Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 , що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5  залишити без задоволення.
Рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 28 січня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: