П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 400/5065/21	
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Турецької І. О.,
суддів – Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом в якому просив:
-          визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі – ВЧ НОМЕР_1 ) щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року;
-          зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 75 624,41 грн. із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум;

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що при проходженні військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , йому не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017, попри те, що це передбачено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Заявляючи вимоги про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017, позивач, покликаючись на постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078), вважає, що базовим місяцем при її розрахунку повинен бути січень 2008 року, оскільки посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 не підвищувались.
До того ж, вимагаючи від ВЧ НОМЕР_1 провести індексацію грошового забезпечення за спірний період з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, позивач зазначає, що це не є дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень адже у них є лише один обґрунтований варіант поведінки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Суд визнав протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 що до ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.12.2017 та зобов`язав, останню, здійснити відповідні дії з одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 з урахуванням раніше виплачених сум.
Суд відмовив у задоволенні вимог щодо проведенні індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, а також щодо проведення індексації з урахуванням базового місяця – січень 2008 року.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 18.12.2017 і таке право передбачене Законом України «Про індексацію грошових доходів населення».
Поряд з цим, суд першої інстанції зазначив, що повноваження визначати базовий місяць та проводити розрахунок індексації грошового забезпечення є виключною компетенцією роботодавця, а відтак він не може перебирати на себе такі дискреційні повноваження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.
Не погоджуючись  з рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення у вказаній частині та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга побудована на висновках Верховного Суду в яких зазначено, що виплата індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця – січень 2008 року належна з 01.12.2015, оскільки посадові оклади військовослужбовців, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», були підвищені з 01.01.2008 та до 01.03.2018 не підвищувались.

Скаржник продовжує наполягати, що зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з одночасним визначенням базового місяця для цієї індексації не є втручанням в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.
На думку скаржника, базовий місяць для такої індексації визначається нормативно і відповідач не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд, обираючи інакший місяць базовим, ніж той, у якому відбулось підвищення тарифної ставки (окладу).

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 в період з 18.12.2014 по 18.12.2017 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 по 18.12.2017 не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.
10 квітня 2021 року позивачем було надіслано заяву до ВЧ НОМЕР_1 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період, проте, у визначений законодавством термін, відповідь військовою частиною надана не була.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03 липня 1991 року (надалі – Закон №1282-ХІІ).
Положеннями статті 1 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Оцінюючи доводи скаржника щодо наявності права на індексацію за грудень 2015 року, колегія суддів керується таким.
Обставини справи свідчать, що у грудні 2015 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась.
Однак, відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації, у зв`язку зі зростанням у грудні 2015 року споживчих цін, є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Аналогічна позиція щодо права військовослужбовця на проведення індексації грошового забезпечення у грудні 2015 року з  урахуванням базового місяця – січень 2008 року, викладена Верховним Судом у постанові від 20 квітня 2022 року (справа №420/3593/20).

Далі слід зазначити, що висновок суду першої інстанції про те, що повноваження визначати базовий місяць є виключною компетенцією роботодавця, а відтак суд не може перебирати на себе такі дискреційні повноваження є помилковим, з огляду на таке.

Так, дискреційними повноваженнями є повноваження органу державної влади обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Однак, повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Далі слід зазначити, що, оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо наявності права ОСОБА_1 на застосування при розрахунку індексації за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 базового місяця січень 2008 року, колегія суддів керується наступним.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, 26 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №400/1118/21, де висловив свою правову позицію щодо правильності визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.
У цій справі Верховний Суд змінив постанову суду апеляційної інстанції та зобов`язав нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 27.07.2017 по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць).
Висновками для прийняття такого рішення слугувало наступне.

З аналізу положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII) та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-ХІІ) убачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці.
Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації.
Відповідно до положень пунктів 2, 5 Порядку №1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з пунктом 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Як відзначив Верховний Суд, аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Досліджуючи обставини, в якому місяці відбулося підвищення грошового забезпечення військовослужбовців, суд касаційної інстанції звернувся до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було затверджено підвищені схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до пункту 13 указаної Постанови, вона набрала чинності з 01 січня 2008 року та діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме: до 01 березня 2018 року.

З викладеного суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відповідно до положень Порядку №1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 27.07.2017 по 28.02.2018.

У справі, яка є предметом даного судового розгляду, подібними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

За таких умов, доводи скаржника ОСОБА_1 , що січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 є цілком обґрунтованими, а висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову у відповідній частині не відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладених у справі №400/1118/21 та справі №420/3593/20 від 20 квітня 2022 року.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її часткового задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про часткове задоволення позову.
Частковість задоволення апеляції полягає в тому, що суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги розрахунок скаржника щодо суми індексації, яка підлягає виплаті, оскільки нарахування суми індексації належить до компетенції суб`єкта владних повноважень, а суд не може підміняти функції інших органів.
Тому, вимога в частині зобов`язання виплатити індексацію в сумі 75624,41 грн. задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права у даній справі вважається незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пункт 2 частини 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції постановлено рішення у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, відсутні підстави для його оскарження в касаційному порядку.

Розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст.139 КАС України не передбачений, оскільки особа, на користь якої винесено рішення, звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 308, 311, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період за 01.12.2015 по 18.12.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року – скасувати.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 18.12.2017 включно із застосування місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року.

В інший частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя                                                             І. О. Турецька

суддя                                                                                 Л. В. Стас

суддя                                                                                 Л. П. Шеметенко

          Повне судове рішення складено 20.12.2022.