П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/15766/21	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
          при секретарі судового засідання – Болтушенка А.О., 
          за участю представника апелянта Тарановського Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2018 року №0017346-5207-1520, від 16.05.2019 року №0097108-5206-1502, від 13.05.2020 року №0097108-5206-1502, від 13.08.2021 року №0815248-2404-1502, якими йому визначений податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 – 2020 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при визначені розміру  податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковим органом з 2017 по 2020 роки враховувалась різна площа об`єкта оподаткування, в той час як позивач набув право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 у 2007 році і  з того часу площа нерухомого майна не змінювалась та, як наслідок, не змінювалась база оподаткування.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що згідно реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 992,0 кв. м, є власністю фізичної особи ОСОБА_1 , за яке сформовано податкове повідомлення - рішення №0402996-2404-1502 від 26.05.2021 про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік у сумі 64421,72 грн. 
Згідно наданих позивачем документів, в результаті проведення звірки, податковим органом встановлено, що площа нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 складає 992 кв. м., а податковим органом помилково була врахована двічі площа окремої споруди 286,5 кв. м. Після перерахунку за 2018, 2019 роки нарахування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки зменшено на суму 33 923,14 грн. Станом на 13.04.2021 в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 , за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» (КБК 180103 - нежитлова нерухомість) переплата становить 33923,14 грн., в тому числі: за 2018 рік - 15994,63 грн., за 2019 рік - 17928,51 грн.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.11.2018 року №0017346-5207-1502 на суму 13752 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 16.05.2019  №0080592-5207-1502 на суму 15994,63 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 13.05.2020 №0097108-5206-1502 на суму 17928,51 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ДПС в Одеській області подало апеляційну  скаргу, в якій  посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт  зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що після перерахунку за 2018, 2019 роки нарахування по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зменшено позивачу на суму 33 923,14 грн. Податкове повідомлення – рішення від 26.11.2018 року №0017346-5207-1502 не було відкориговане податковим органом у зв`язку зі спливом 1095 днів. Щодо ППР від 16.05.2019 року №0080592-5207-1502 та від 13.05.2020 року №0097108-5206-1502 апелянт зазначив, що станом на дату їх прийняття  у податкового органу була відсутня інформація щодо коригування даних.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.
ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові будівлі за адресою:   АДРЕСА_1 у складі наступних будівель: крамниця – склад літ. «А А1», загальною площею 102,2 кв. м., склад літ. «Б» - загальною площею 262,2 кв. м., склад літ. «Г» загальною площею 20,8 кв. м., столярний цех літ. «Д» загальною площею 167,9 кв. м., сушила літ. «Е» загальною площею 152 кв. м. Отже, загальна площа об`єкту нерухомості, який належить позивачу та розташований за адресою:   АДРЕСА_1 , складає 705,5 кв. м.
Податковим органом виписані на ім`я позивача наступні податкові повідомлення – рішення:
- від 26.11.2018 року №0017346-5207-1520, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010300: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2017 рік у розмірі 61 368 грн, 
- від 16.05.2019 року №0080592-5207-1502, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010300: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2018 рік у розмірі 71 397,83 грн,
- від 13.05.2020 року №0097108-5206-1502, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010300: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік у розмірі 80 027,71 грн,
- від 13.08.2021 року №0815248-2404-1502, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем 18010300: «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2020 рік у розмірі 21 012,63 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником нерухомого майна, який є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Однак при нарахуванні позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017, 2018, 2019 роки відповідачем помилково врахована позивачу двічі площа окремої споруди 286,5 кв. м., у зв`язку із чим податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 26.11.2018 року №0017346-5207-1502 на суму 13752 грн, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 16.05.2019 року №0080592-5207-1502 на суму 15994,63 грн, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 13.05.2020 року №0097108-5206-1502 на суму 17928,51 грн  є протиправними та підлягають скасуванню.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 №71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.
За правилами підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №239173624 позивач володіє на праві приватної власності нежитловими будівлями площею 992 кв. м., які включають, в тому числі, площу самочинно збудованого об`єкту 286,5 кв. м., а тому саме з площі 992 кв. м. позивачу правомірно нарахований податок на нерухоме майно.
Як вбачається з відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги, податковий орган не заперечує, що ним при обрахунку позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, помилково врахована двічі площа окремої споруди 286,5 кв. м. Так, ГУ ДПС в Одеській області зазначає, що після перерахунку за 2018, 2019 роки, станом на 13.04.2021 в інтегрованій картці платника податків ОСОБА_1 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» переплата становить 33 923,14 грн, в тому числі за 2018 рік – 15994,63 грн, за 2019 рік – 17928,51 грн. Однак, оскаржувані ППР в цій частині податковим органом не скасовані з огляду на сплив 1095 днів.
В доводах апеляційної скарги податковим органом здійснено посилання на п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України, відповідно до якого платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
З акту інвентаризації картки особового рахунку ОСОБА_1 від 13.08.2021 року вбачається, що після звірки податковим органом сформовано нові податкові повідомлення за 2020 рік, які не є предметом оскарження (а.с.71-72). 
Разом з тим, після проведення звірки, відповідачем не скасовані невірно обраховані податкові повідомлення – рішення та не вручені нові податкові повідомлення – рішення за 2017 – 2019 роки.
Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно скасовані податкові повідомлення – рішення від 16.05.2019 року №0080592-5207-1502 на суму 15994,63 грн та від 13.05.2020 року №0097108-5206-1502 на суму 17928,51 грн, якими помилково визначені грошові зобов`язання за 2018 та 2019 роки у більшому розмірі.
Щодо податкового повідомлення від 26.11.2018 року №0017346-5207-1502, апелянт також не заперечує, що ним помилково обраховано позивачу базу оподаткування за 2017 рік, однак зазначає, що навіть не здійснював коригування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, через сплив 1095 днів після винесення ППР.
Враховуючи, що при обрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, податковим органом помилково враховано площу 286,5 кв.м., з урахуванням ставки податку 48 грн, судом першої інстанції вірно скасовано ППР від 26.11.2018 року №0017346-5207-1502 на суму 13752 грн (286,5х48).
          Додатково судова колегія враховує, що судом першої інстанції скасовані спірні ППР не в цілому, а на суму, яка помилково обрахована податковим органом.
Колегія суддів не надає оцінку рішенню суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог у зв`язку із тим, що позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в цій частині.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення..
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 16 грудня 2022 року.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В.Кравченко