Постанова 
Іменем України                                  
 
07 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 495/4664/14-ц
 
провадження № 61-4230св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
третя особа - Білгород-Дністровська міська радаОдеської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадженнякасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Гірняк Л. А., Комлевої О. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до               ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа -                         Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.
 
Позовна заява мотивована тим, що він на підставі договору дарування частини домоволодіння від 31 липня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2766, є власником 33/100 частин домоволодіння, яке розташоване                  на АДРЕСА_1 .
Крім того, на підставі договору дарування від 27 січня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190, він є власником 18/100 частин домоволодіння на АДРЕСА_1 . Загалом йому належить 51/100 вказаного домоволодіння.
Іншим співвласником 18/100 частин вказаного житлового будинку                           є ОСОБА_2 , а власниками 31/100 частини домоволодіння є:                ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Він не може вільно розпоряджатись своїм майном через непорозуміння зі співвласниками.
Стверджував, що частки всіх співвласників у спільній частковій власності є відокремленими, тому немає перешкод для виділення нерухомого майна в натурі зі спільної часткової власності.
Так, ОСОБА_5 (власник житлового будинку під літ. «Б») має окремий вхід та в`їзд на земельну ділянку через хвіртку № 5 та ворота № 7 на АДРЕСА_5 .
ОСОБА_2 (власник квартири АДРЕСА_2 ) технічно можливо влаштування входу та виїзду з АДРЕСА_1 .
Йому є технічно можливим влаштувати вхід та виїзд з АДРЕСА_1 при знесенні навісу літ. «Ж» та сараю літ. «В», які належать йому на праві приватної власності. Він не проти знести вищевказані господарські будівлі і споруди.
Також, на теперішній час між ним та співвласниками є певні розбіжності з питань користування та розпорядження частиною земельної ділянки, оскільки ОСОБА_2 та сім`я ОСОБА_6 не тільки не бажають приватизувати разом з ним свою частку земельної ділянки, а ще й з незрозумілих підстав відмовляються погодити межі земельної ділянки та встановити їх у натурі.
Рішенням Білгород-Дністровської міської ради Одеської області                          від 19 червня 2008 року № 513-V йому було погоджено передачу земельної ділянки на АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
Однак, для того, щоб він міг приватизувати частину земельної ділянки окремо від ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 необхідно, щоб було присвоєно окрему поштову адресу, для чого потрібно виділити належні йому 51/100 часток у натурі зі спільної часткової власності, переоформити правовстановлюючі документи в одиницю й встановити порядок користування земельною ділянкою.
 
Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд: 
- виділити йому 51/100 частку в натурі в окреме домоволодіння на АДРЕСА_1 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1-коридор; 1-2- житлова;                              1-3-коридор; 1-4-кухня; 1-5-житлова; 1-6-ванна, 3-1-коридор; 3-2-кухня;                   3-3-житлова; 3-4-житлова, загальною площею по літ. «А» - 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м; підвалу літ. «а», приміщення - II; сарай під                       літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина              НОМЕР_3; 
- припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ; 
- визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 під літ. «А» у складі приміщень: 1-1-коридор; 1-2- житлова; 1-3-коридор;                      1-4-кухня; 1-5-житлова; 1-6-ванна, 3-1-коридор; 3-2-кухня; 3-3-житлова;                      3-4-житлова, загальною площею по літ. «А» - 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м; підвалу літ. «а», приміщення - II; сарай під літ. «В»; навіс                         під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина НОМЕР_3; 
- стягнути з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за сарай               літ. «Є» у розмірі 2 272 грн; 
- встановити між ним та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,                   ОСОБА_4 , ОСОБА_2 наступний порядок користування земельною ділянкою площею 844 кв. м на АДРЕСА_1 : виділити йому в особисте користування земельну ділянку площею 382 кв. м на АДРЕСА_1 . В`їзд та вхід на земельну ділянку НОМЕР_1 зберегти існуючий з АДРЕСА_3 через ворота НОМЕР_3. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею 4,05 кв. м і сараю               літ. «Є» площею 5,35 кв. м виділити йому у користування при безперешкодному доступі ОСОБА_2 до конструкції навісу літ «Ж», сараю літ. «Є», у разі потреби проведення ремонтних робіт пропонується обладнати з АДРЕСА_1 при знесенні навісу літ. «Ж», сараю літ. «В» та у разі надання своєї згоди ОСОБА_2 сараю літ. «Є». Виділити в особисте користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 162 кв. м                                     на АДРЕСА_3 . В`їзд та вхід на земельну ділянку НОМЕР_2 обладнати з АДРЕСА_3 . Виділити в особисте користування ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельну ділянку площею 300 кв. м на АДРЕСА_3 . В`їзд та вхід на земельну ділянку НОМЕР_3 зберегти існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_4 . Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,1 кв. м виділити у користування                     ОСОБА_5 та іншим при його безперешкодному доступі до конструкції вбиральні літ. «Д» у разі потреби проведення ремонтних робіт. Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею 5,47 кв. м виділити в користування ОСОБА_5 та іншим при безперешкодному доступі ОСОБА_2 до навісу літ. «Ж» та сараю літ. «Є» в разі потреби проведення ремонтних робіт.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області         від 01 липня 2019 року у складі судді Прийомової О. Ю. позов ОСОБА_1 задоволено.
Виділено ОСОБА_1 33/100 частки, 18/100 частки в натурі в окреме домоволодіння на АДРЕСА_3 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень:                 1-1 - коридор; 1-2 - житлова; 1-3 - коридор; 1-4 - кухня; 1-5 - житлова;                 1-6 - ванна, 3-1 - коридор; 3-2 - кухня; 3-3 - житлова; 3-4 - житлова, загальною площею по літ. «А», 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, підвалу літ. «а» приміщення - II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;1/2 частина № 3.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 під літ. «А» у складі приміщень: 1-1 - коридор; 1-2 - житлова; 1-3 - коридор; 1-4 - кухня;                1-5 - житлова; 1-6 - ванна; 3-1 - коридор; 3-2 - кухня; 3-3 - житлова;                        3-4 - житлова, загальною площею 120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, приміщення II у підвалі під літ. «а»; сарай під літ «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6; 1/2 частина № 3.
Право спільної часткової власності на 51/100 частки житлового будинку                 АДРЕСА_3 , до складу яких входять наступні житлові приміщення та господарські споруди: літ. «А» житловий будинок у складі приміщень: 1-1 - коридор; 1-2 - житлова; 1-3 - коридор; 1-4 - кухня; 1-5 - житлова; 1-6 - ванна, 3-1 - коридор;                      3-2 - кухня; 3-3 - житлова; 3-4 - житлова, загальною площею по літ. «А»                                120,2 кв. м, житловою площею 79,8 кв. м, підвалу літ. «а» приміщення II; сарай під літ. «В»; навіс під літ. «Ж»; гараж під літ. «а2»; водопровід № 6;               1/2 частина № 3 припинено.
Встановлено між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 наступний порядок користування земельною ділянкою площею 844 кв. м на АДРЕСА_3 :
Відповідно до ІІІ порядку користування земельною ділянкою згідно висновку експерта № 17/06 додаткової судової будівельно-технічної експертизи ОСОБА_1 (33/100 частки), (18/100 частки) виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 382 кв. м, що менше частки в домоволодінні на 48 кв. м.
В`їзд та вхід на земельну ділянку НОМЕР_1 збережено існуючий з АДРЕСА_3 ) через ворота НОМЕР_3.
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни навісу літ. «Ж» площею                  4,05 кв. м (довжиною 4,05 м, шириною 1,00 м) і сараю літ. «Є» площею                          5,35 кв. м (довжиною 5,35 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_1 при безперешкодному доступі ОСОБА_2 до конструкцій навісу літ. «Ж», сараю літ. «Є» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
ОСОБА_2 (18/100 частки): виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 162 кв. м, (що більше частки домоволодінні                       на 10 кв. м), яка складається з: земельної ділянки НОМЕР_2-1 площею 137 кв. м; земельної ділянки НОМЕР_2-2 площею 25 кв. м.
Вхід на земельну ділянку НОМЕР_2-1 зобов`язано обладнати новий                                                   з  
АДРЕСА_3 , яка знаходиться під забудовою на літ. «Ж» і сараю літ. «Є», зобов`язано обладнати новий з АДРЕСА_3 ).
ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 (31/100 частки): виділено в особисте користування земельну ділянку № НОМЕР_3 площею 300 кв. м, що більше частки в домоволодінні на 38 кв. м.
В`їзд та вхід на земельну ділянку НОМЕР_3 збережено існуючий через ворота № 7 та хвіртку АДРЕСА_4 .
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни вбиральні літ. «Д» площею 2,10 кв. м (довжиною 2,10 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_1 до конструкцій вбиральні літ. «Д» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
Земельну ділянку, прилеглу до зовнішньої стіни сараю літ. «Є» площею                                      5,47 кв. м (довжиною 5,47 м, шириною 1,00 м), виділено в користування ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 при безперешкодному доступі ОСОБА_2 до належних їй конструкцій сараю літ. «Є» у разі потреби проведення ремонтних робіт.
ОСОБА_1 надає в безкоштовне користування ОСОБА_8 належний йому навіс літ. «Ж».
При запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою слід стягнуто з ОСОБА_1 грошову компенсацію на користь                      ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 за належну їм частину вбиральні літ. «Д» у розмірі 2 272 грн.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 03 квітня 2015 року № 56/12 та висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2018 року № 17/06 можливо вирішити питання щодо виділу в натурі нерухомого майна позивача, а саме 51/100 частки домоволодіння, та встановлення порядку користування земельною ділянкою між сторонами, відповідно до III варіанту встановлення порядку користування земельною ділянкою, згідно з висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 17 серпня 2018 року № 17/06. Такий порядок не порушує прав відповідачів.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено.
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області          від 01 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що запропонований експертомваріант порядку користування земельною ділянкою можливо розглядати за згодою всіх співвласників, якої не було.
Крім того, суд вказав, що частки кожного із співвласників вже є відокремленими та між ними давно визначений порядок користування земельною ділянкою.
Також місцевим судом не було враховано, що відповідачі відмовилися отримувати компенсацію вартості майна від позивача.
Судом першої інстанції не вказано, хто і яким чином має здійснити переобладнання входу на земельну ділянку.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2022 року до Верховного Суду,  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року скасувати та залишити в силі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 липня 2019 року.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, належно не врахувавши, що виділ спірного майна в натурі є технічно можливим, а, оскільки, змінилися ідеальні частки співвласників, судом першої інстанції обґрунтовано з нього стягнута компенсація.
Вказує, що апеляційний суд не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не дослідив усіх наданих доказів, не перевірив доводів позовної заяви та не надав належної правової оцінки висновкам судових експертиз.
 
Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано справу із суду першої інстанції.
 
19 липня 2022 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
На підставі договору дарування, укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , останній отримав у дар 33/100 частин домоволодіння, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 812 кв. м (державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався).
 
Відповідно до договору дарування від 27 січня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т. Ю., зареєстрованого у реєстрі за № 190, ОСОБА_1 є власником 18/100 часток домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 .  
 
Отже, ОСОБА_1 належить 51/100 частка вказаного домоволодіння.
 
Іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 є: ОСОБА_2                                        та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
 
Згідно із листом з Комунального підприємства (далі - КП) «Білгород-Дністровське БТІ» від 26 серпня 2014 року № 1317, станом на 31 грудня     2012 року, власниками домоволодіння АДРЕСА_1 були:
-31/400 частки ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності                 від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 03 листопада 1994 року;
-31/400 частки ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності   від 03 листопада1994 року;
-33/100 часток ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 31 липня 2006 року;
-18/100 часток ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 01 листопада 2008 року;
-18/100 часток ОСОБА_10 , яка згодом подарувала належну їй частину ОСОБА_1 , як наведено вище, згідно договору дарування від 27 січня 2014 року. 
 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з огляду на свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,                         ОСОБА_5 прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька.
 
Згідно з інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 11 травня 2016 року за № 58813938, житловий будинок на АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у сукупному розмірі 31/100 частки, ОСОБА_2 має у власності 18/100 часток домоволодіння, ОСОБА_1 належить 51/100 частин вказаного вище житлового будинку. 
 
У справі на підставі ухвал Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2014 року та від 23 червня 2017 року проведено судову будівельно-технічну експертизу та додаткову судову будівельно-технічну експертизу, відповідно.

2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Підставою касаційного оскарження зазначеного судового рішення        ОСОБА_1 вказує неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.
 
Згідно із частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
 
Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 
Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. 
 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
 
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції з посиланням на неправильне вирішення місцевим судом спору, порушення ним норм матеріального права та відмовляючи у задоволенні позову  ОСОБА_1 про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, апеляційний суд не врахував, що у справі було проведено дві експертизи: судову будівельно-технічну експертизу та додаткову судову будівельно-технічну експертизу, якими було запропоновано декілька варіантів вирішення спору, справа розглядається з 2014 року. Проявивши формалізм й не вирішивши спір по суті, апеляційний суд фактично залишив права та обов`язки сторін без урегулювання. Рішення суду має остаточно вирішити спір по суті і захистити порушене право.
 
Суд апеляційної інстанції безпідставно вказав, що вирішення цього спору про виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, та визначення порядку користування земельною ділянкою можливий лише за згодою всіх співвласників, оскільки, у разі, якби сторони дійшли відповідної згоди, то у позивача не було б необхідності звертатися до суду з позовом. Суди й існують для того, щоб вирішувати спори на підставі повного та всебічного розгляду справи, а завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
 
Іншою передчасною підставою для відмови в позові апеляційний суд зазначив відмову відповідачів отримувати компенсацію від позивача. Апеляційний суд не врахував, що, не визнаючи позов, відповідачі ніколи не погодяться отримати таку компенсацію, а значить і спір у суді ніколи не буде вирішеним.
Апеляційний суд не врахував таке:
У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі, щодо захисту права спільної часткової власності.
 
При вирішенні справи, яка переглядається, крім вказаної спеціальної норми суду слід було врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.
Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки у майні, яким фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суд не перевірив можливості сплати відповідачами такої компенсації і не врахував, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.
 
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14.
 
До подібних правових висновків Верховний Суд України дійшов також і в постанові від 05 липня 2017 року у справі 6-2405цс16.
 
Зазначених обставин апеляційний суд не врахував і їх не дослідив.
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
 
Оскільки суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, збирати та надавати оцінку доказам, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, то справу необхідно передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

 

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 15 вересня 2021 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк