ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2022 року
м. Київ
справа № 166/1194/21
провадження № 51-2046км22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду
у складі:
головуючого                                               ОСОБА_2,
суддів                                                           ОСОБА_3, ОСОБА_4, 
за участю:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_5,
прокурора                                                    ОСОБА_6,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Волинського апеляційного суду від 23  червня 2022 року.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 12021090120000017 від 01 лютого 2021 року строком на 60 днів, до 07 липня 2022 року включно, з можливістю внесення застави в сумі 2 млн грн.
Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на судове рішення в якій порушував питання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Волинський апеляційний суд ухвалю від 23 червня 2022 року відмовив захиснику ОСОБА_7 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року.
З рішенням апеляційного суду захисник не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим і таким, що постановлене з істотним порушенням кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Захисник зазначає, що з 09 червня 2022 року він перебував на лікарняному, проте суд
не дав належної оцінки цій обставині, отже безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження. Вказує про недотримання місцевим судом вимог ч. 7 ст. 376 Кримінального процесуального кодексу України
(далі - КПК) як причину пропуску строку апеляційного оскарження. 
В касаційній скарзі посилається на ряд рішень Верховного Суду, серед яких постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18), де йдеться про те, що необізнаність із мотивами постановленого рішення може бути визнана поважною причиною пропущеного процесуального строку.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_6 заперечила проти доводів касаційної скарги, просила залишити оскаржене судове рішення без зміни.
Захисник ОСОБА_7 подав заяву в якій судове засідання просив проводити за його відсутності та за відсутності його підзахисного ОСОБА_1 , вимоги касаційної скарги підтримав у повному обсязі.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом за нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржену в апеляційному порядку ухвалу було постановлено за участі самого обвинуваченого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_8, якого суд залучив у зв`язку з неявкою захисника ОСОБА_7 та необхідністю невідкладно провести процесуальну дію.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, проте такі повноваження не є необмеженими, у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення процесуальних строків з метою оскарження судового рішення втручання у принцип
res judicata (юридичної визначеності) (справа «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, рішення від 03 квітня 2008 року, § 41; справа «Устименко проти України», заява № 32053/13, рішення від 29 жовтня 2015  року, § 47).
Водночас перевірка підстав для поновлення процесуальних строків має врівноважуватися забезпеченням належного доступу до правосуддя, що також є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованих ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст.  129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК. 
За приписами ч. 1 ст. 117 КПК строк виконання процесуальних дій може бути поновлений у  тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на оскарження є ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від  волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що  унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у  визначений законом строк. 
Апеляційний суд встановив, що захисник ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовного ОСОБА_1 . 
За змістом ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом 5 днів з дня її оголошення.
Як установлено положеннями п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, зокрема, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. 
Відмовивши в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, апеляційний суд, спирався на відсутність документів, які би підтверджували факт перебування захисника на лікарняному, з огляду на що не вбачав підстав вважати подане клопотання обґрунтованим в контексті положень статей 116, 117 КПК. 
За вимогами вказаних вище статей кримінального процесуального закону пропущений із  поважних причин строк виконання процесуальних дій, які мають виконуватися у  встановлені цим Кодексом строки, може бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження судового рішення, такі підстави, які є поважними, тобто які були чи є об`єктивно непереборними, такими, що не залежать від волі особи та перешкоджають вчасному виконанню процесуальної дії у встановлений законом строк. 
Твердження про наявність підстав до поновлення строку має спиратися на обставини, підтверджені належними доказами, оскільки кримінальний процесуальний закон не  встановлює для суду обов`язку щодо відшукання та витребування за власною ініціативою доказів з метою перевірки доводів учасника провадження на предмет їх  обґрунтованості. 
За приписами ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст.  22 КПК).
Отже докази на обґрунтування своїх вимог учасник провадження подає самостійно і на власний розсуд, а за наявності об`єктивних перешкод, може поставити перед судом питання про застосування передбачених законом заходів для їх отримання.
З наданих суду касаційної інстанції матеріалів вбачається, що захисник ОСОБА_7 не долучав до апеляційної скарги документів на підтвердження факту своєї хвороби та перебування на лікарняному, не вказував про поважні причини, що перешкодили їх отримати чи надати суду апеляційної інстанції, а тому рішення апеляційного суду не можна вважати безпідставним з огляду на зміст і обсяг наданих суду матеріалів.
Як убачається з апеляційної скарги, на обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку захисник послався на недотримання місцевим судом вимог ч. 7 ст.  376 КПК, за приписами якої копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Надані суду касаційної інстанції матеріали дійсно не містять підтвердження направлення захиснику копії ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року не пізніше наступного дня, як того вимагає ч. 7 ст.  376 КПК. Водночас захисник, який був повідомлений про судове засідання місцевого суду і знав про ухвалене рішення, вів переписку із судом через систему «Електронний суд», зокрема 12  червня 2022 року подав заяву, де просив направити на його адресу ряд матеріалів, зокрема і копію ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року у справі  № 166/1194/21, а 14 червня цього ж року отримав запитані матеріали. 
З огляду на те, що із апеляційною скаргою захисник звернувся 17 червня 2022  року, враховуючи вище викладене, у апеляційного суду були відсутні обґрунтовані підстави вважати посилання на недотримання судом положень ч. 7 ст. 376 КПК поважною причиною пропуску процесуального строку.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18), у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення вказане, за їх клопотанням, може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ст. 117 КПК.
Натомість, захисник в апеляційній скарзі не зазначав про необізнаність із повним текстом оскарженої ухвали як причину пропуску строку її оскарження. Зміст матеріалів провадження свідчить, що окремого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з підстав необізнаності захисника з мотивами постановленого судом рішення, стороною захисту заявлено не було.
Суд апеляційної інстанції в межах клопотання про поновлення процесуального строку, відображеного в тексті апеляційної скарги, перевірив обґрунтованість вказаних захисником причин пропуску строку апеляційного оскарження та надав на доводи захисника мотивовані відповіді. За вимогами чинного кримінального процесуального закону апеляційний суд не має повноважень віднаходити бодай які-небудь інші поважні причини до поновлення строку апеляційного оскарження, про які не йдеться в апеляційній скарзі та  клопотанні про його поновлення, про які, з обґрунтуванням відповідних підстав, особа не заявляє в судовому засіданні. 
Отже апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав до поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року за змістом клопотання захисника про його поновлення.
Викладені у касаційній скарзі захисника доводи щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є безпідставними, а  оскаржена ухвала апеляційного суду про відмову в задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, її зміст відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. 
За таких обставин суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника.
За відсутні підстав до застосування касаційним судом положень п. 1 ч. 1 ст. 438, п. 2 ч. 1 ст.  436 КПК, з підстав, викладених в касаційній скарзі захисника, питання про поновлення строку апеляційного оскарження не може бути предметом нового апеляційного розгляду.
Керуючись статтями 395, 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 червня 2022 року про відмову в поновленні строку апеляційного оскарження ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 09 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_2                                                   ОСОБА_3                                                     ОСОБА_4