ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року 
м. Київ

справа № 211/594/19
адміністративне провадження № К/990/4709/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Тацій Л.В., 
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І., -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 (прийняте судом у складі судді Рищенко А.Ю.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.12.2021 (ухвалену судом у складі: головуючого судді Шлай А.В., суддів: Прокопчук Т.С., Кругового О.О.) у справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинської Анни Євгеніївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,   -
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 44150094 від 20.11.2018, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно управління з питань реєстрації виконавчого комітету Криворізької міської ради Дубачинською А.Є. (далі - Державний реєстратор);
- зобов`язати Державного реєстратора повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав, прийняту 14.11.2018 за реєстраційним номером 31159679.
На обґрунтування позову зазначало, що рішенням суду за заявою банку визнано право власності на спірну квартиру за боржником, яка фактично належить ОСОБА_1 , проте не зареєстровано за ним в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 14.11.2018 представник банку звернувся до Державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, надав документ, що посвідчує особу - паспорт громадянина України, довідку про присвоєння РНОКПП, документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, рішення суду від 24.04.2017, довіреність. 20.11.2018 Державним реєстратором прийнято рішення № 44150094 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктів 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок №   1127), оскільки заяву подано не уповноваженою особою. Вважає, що при прийнятті вказаного рішення Державним реєстратором не з`ясовано зміст рішення суду, оскільки при здійсненні реєстраційної дії на підставі судового рішення заявником може бути й інша заінтересована особа, так як законодавством не встановлено обмежень для особи заявника. 
Короткий зміст рішень судів першої й апеляційної інстанцій
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 відмовлено у задоволенні позову.
Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 21.12.2021 рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що Державний реєстратор діяв відповідно до вимог та в межах повноважень, встановлених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
02.02.2022 АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить судові рішення, постановлені у цій справі, скасувати та ухвалити нове рішення - про задоволення позову.
У скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №   903/105/17, у якій викладено висновок про те, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою (частина перша статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), при цьому колегія суддів зазначила, що погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що заявник, як установа, виконуючи обов`язки на виконання наказу та звертаючись із документом на підтвердження повноважень, мав усі правові підстави для подання документів з метою проведення державної реєстрації права користування спірного нерухомого об`єкту, тобто був належним заявником.
Верховний Суд у постанові від 01.07.2020 у справі №   171/1858/15-ц притримується правової позиції, що позивачу, з метою захисту своїх прав, необхідно звернутися до реєстратора про вчинення відповідних дій або ж оскарження його дій чи рішення, що й було зроблено позивачем.
Посилається на те, що у розумінні статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» АТ КБ «Приватбанк» є належним заявником і таке право виникло на підставі рішення суду.
При цьому, позивач не оспорює права власності, не просить зареєструвати право власності за собою, а намагається лише виконати рішення суду та здійснити реєстрацію права власності на нерухоме майно за боржником - ОСОБА_1 .
Посилається на те, що суди не дослідили рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2017 та додаткове рішення цього ж суду від 25.04.2017, ухвалу цього ж суду від 01.02.2012 у справі №   211/5088/16-ц, якими права Банку були частково захищені, проте без фактичного виконання та реалізації судових рішень права та інтереси Банку залишаються порушеними.
Оскільки державним реєстратором оскаржене рішення прийнято без урахування фактичних обставин, а тому підстави для відмови Банку у державній реєстрації права власності були відсутні.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 визначено такий склад колегії суддів: головуючий суддя - Тацій Л.В., судді: Бучик А.Ю., Рибачук   А.І., скаргу передано судді-доповідачу.
Верховний Суд ухвалою від 09.02.2022 відкрив касаційне провадження.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2012 по справі № 2-2342/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою ПАТ КБ «Приватбанк», заборонено відчуження нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 , серед якого квартира АДРЕСА_1 .
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2014 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору поруки припиненим і недійсним та визнання договору іпотеки недійсним, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості в розмірі 185   968,31 доларів США, вказане рішення боржником не виконане, перебуває в провадженні державної виконавчої служби Довгинціського відділу державної виконавчої служби.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.02.2015 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області в особі Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнано недійсним договір дарування квартири від 07 лютого 2012 року, укладений між ОСОБА_1 , від імені якого діяв ОСОБА_5 , згідно довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Тищенком О.І. 28.11.2011, за р. № 9146, та ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_1 , подарував, а ОСОБА_6 прийняла в дар трикімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 49,4   кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Пахомовою Н.І., та зареєстрований в реєстрі за № 504.
Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2017 застосовано реституцію до недійсного договору дарування квартири від 07.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , та визнано за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на трикімнатну квартиру, розташовану на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, загальною площею 82,3 кв.м., житловою площею 49,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Дубачинської А.Є., за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 14.11.2018 о 10:29:52 за реєстраційним номером 31159679, яку подала ОСОБА_7 , що діяла на підставі довіреності, серія і номер 7392-К-О, виданої 27.12.2016, видавник: Голова Правління ПАТ КБ «ПриватБанк» Шлапак О.В., для проведення державної реєстрації права власності, відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на квартиру, що розташований АДРЕСА_2 , за суб`єктом ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, позивач посилався на протиправність рішення Державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень через нез`ясування змісту рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.05.2014, оскільки при здійсненні реєстраційної дії на підставі судового рішення заявником може бути й інша заінтересована особа, оскільки законодавством не встановлено обмежень для особи заявника.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у межах доводів касаційної скарги перевірив постановлені у цій справі судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Статтею 18 та частиною першою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.
Заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, в яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав (пункт 3 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Інший правонабувач - орендар, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом) (пункт 4 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)
Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що у спірних правовідносинах позивач - АТ КБ «Приватбанк» не належить до кола осіб - правонабувачів нерухомого майна, на державній реєстрації якого він наполягає. Відтак, відсутні правові підстави для державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі рішення суду за третьою особою за заявою позивача.
Що стосується посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №   903/105/17, слід зазначити, що у цій справі касаційній суд, розглядаючи справу у порядку господарського судочинства, встановив, що Український інститут експертизи сортів рослин як підпорядкована Мінагрополітики державна установа, виконуючи обов`язки на виконання наказу Мінагрополітики та звертаючись із документом на підтвердження повноважень, мав усі правові підстави для подання документів з метою проведення державної реєстрації права користування спірної земельної ділянки. При цьому, реєстрація була проведена за заявою правонабувача нерухомого майна - Українського інституту експертизи сортів рослин.
Тоді як, у справі, що розглядається, із заявою звернувся Банк про державну реєстрацію прав на третю особу.
Отже, правовідносини у цих справах не є подібними.
Інші доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій.
Розглядаючи цю справу в касаційному порядку, Верховний Суд також враховує, що згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Враховуючи наведене, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                      Л.В. Тацій
Судді          :                                                                      А.Ю. Бучик
                                                                                А.І. Рибачук