Справа № 991/7537/21
Провадження 1-кп/991/61/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.12.2022 Вищий антикорупційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                         ОСОБА_1 
суддів                                         ОСОБА_2 
                                                        ОСОБА_3 
за участі:
секретаря судового засідання                 ОСОБА_4 
прокурора                                         ОСОБА_5 
обвинуваченого                                 ОСОБА_6 
його захисника, адвоката                 ОСОБА_7 
обвинувачених                                  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 
                                                        ОСОБА_10 
їх захисника, адвоката                          ОСОБА_11 
обвинуваченого                                 ОСОБА_12 
його захисника, адвоката                 ОСОБА_13 
обвинуваченого                                 ОСОБА_14 
його захисника, адвоката                 ОСОБА_15 
обвинуваченого                                  ОСОБА_16 
його захисників, адвокатів                 ОСОБА_13 , ОСОБА_17 
обвинуваченого                                 ОСОБА_18 
її захисника, адвоката                         ОСОБА_19 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду в місті Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000000518 від 24.02.2017, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , 
ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Новогродівці Донецької обл., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , 
ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Мирнограді (Димитрові) Донецької обл., зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 ,
ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Микільському Волноваського р-ну Донецької обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_8 ,
ОСОБА_16 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Копєйську Челябінської обл. Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_9 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_10 ,
ОСОБА_20 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Донецьку, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_11 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_12 ,
ОСОБА_18 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Вугледарі Донецької обл., зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_13 , 
кожен з яких окремо обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255 КК України,
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження.
1.1        На розгляді Вищого антикорупційного суду перебувають матеріали зазначеного кримінального провадження.
1.2        Ухвалою суду від 09.11.2021 у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
1.3        18.11.2022 від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката  ОСОБА_7 , надійшло клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
ІІ. Позиції сторін судового провадження.
2.1        Згідно з доводами клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката  ОСОБА_7 , кримінальне провадження підлягає закриттю через порушення процедури продовження строку досудового розслідування, з огляду на правовий висновок Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду, викладений у постанові від 31.10.2022 у справі №753/12578/19.
2.2        Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 та їх захисники зазначене клопотання підтримали та просили закрити кримінальне провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
2.3        Прокурор заперечував проти задоволення клопотаня про закриття кримінального провадження та зазначав, що нова практика, на яку посилається захисник, не є однозначною та усталеною. Верховний Суд, переглядаючи судові рішення, дотримується протилежних за своєю суттю підходів до тлумачення спірної норми: в одних випадках, зазначаючи, що продовження строку досудового розслідування належить до повноважень прокурора, в інших - до компетенції слідчого судді. Рішення Об`єднаної Палати Верховного Суду, на яке посилається захисник, ухвалене у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 307 КК України (обіг наркотичних засобів), тоді як існують й інші рішення Верховного Суду по економічним, господарським злочинам, злочинам проти власності, де суспільна небезпека вчинених злочинів суттєво вища. У таких випадках суд касаційної інстанції зазначав, що строк досудового розслідування має продовжувати прокурор. 
На переконання державного обвинувача, продовження строку досудового розслідування відносно ОСОБА_6 відбулося відповідно до чинного на той час КПК України. На момент продовження строків досудового розслідування у сторони обвинувачення не було судової практики чи роз`яснень Верховного Суду, які були сформульовані лише за кілька років. Відтак прокурор об`єктивно не міг передбачити, що розгляд цього питання прокурором, а не слідчим суддею, може бути витлумачений як порушення основоположних прав і свобод обвинуваченого. 
Крім того, прокурор спростовував позицію захисту щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань нової справи за ч. 1 ст. 255 КПК України, оскільки це було лише нове кримінальне провадження у тій справі, що вже розслідувалася. Так, об`єднання кримінальних проваджень відбулося одразу після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому не можна вважати, що в результаті такого об`єднання з`явилася нова справа, у якій окремо збиралися докази, проводилося самостійне досудове розслідування. Внесення до Реєстру відомостей про кримінальне правопорушення за певною статтею, присвоєння йому унікального номеру провадження та об`єднання його у той же день з уже існуючою справою зумовлене технічними особливостями ведення Реєстру і не може свідчити про започаткування нової справи. 
ІІІ. Встановлені судом обставини 
3.1. Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового засідання, проаналізувавши доводи клопотань, дійшла до наступних висновків.
3.2 23.02.2017 прокурором самостійно виявлено, що службові особи ДП «Селидоввугілля», ДП «Красноармійськвугілля», ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «Доненергоекспорт», ТОВ «Тріалтрейд» та інших суб`єктів господарювання протягом 2016-2017 років при здійсненні закупівель товарів за кошти державних підприємств здійснили заволодіння цими грошовими коштами в особливо великих розмірах на загальну суму щонайменше 22,76 млн грн.
3.3 Відомості, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, 23.02.2017 о 09:41:20 год були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000000518 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України (т. 2, а.с. 104-105).
3.4 Того ж дня, о 09:44:32 год, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42017000000000519 були внесені відомості за фактом попередньої змови службових осіб ДП «Селидоввугілля», ДП «Красноармійськвугілля», ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» зі службовими особами ТОВ «Доненергоекспорт», ТОВ «Тріалтрейд» та іншими суб`єктами господарювання, які спільно вчиняли дії, безпосередньо спрямовані на заволодіння грошовими коштами державних підприємств в особливо великому розмірі з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України (т. 2, а.с. 104-105).
3.5 Постановою прокурора від 24.02.2017 матеріали зазначених кримінальних проваджень об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно № 42017000000000518 (т. 2, 106-107).
3.6 01.03.2017 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 52017000000000149 за фактом заволодіння грошовими коштами підприємства службовими особами ДП «Силидіввугілля» за попередньою змовою зі службовими особами приватних суб`єктів господарювання з попередньою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України (т. 2, а.с. 108).
3.7 Постановою прокурора від 14.03.2017 це кримінальне провадження об`єднане з кримінальним провадженням № 42017000000000518 з присвоєнням номеру останнього (т. 2, а.с. 109-110).
3.8 11.03.2020 на підставі матеріалів правоохоронних і контролюючих державних органів було виявлено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 52020000000000179 (т. 2, а.с. 111-112).
3.9 Оскільки кримінальні провадження № 42017000000000518 та № 52020000000000179 стосувались одних і тих самих осіб, постановою прокурора від 11.03.2020 їх було об`єднано в одне кримінальне провадження. Об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно номер раніше розпочатого провадження, тобто 42017000000000518 (т. 2, а.с. 113-114).
3.10 У подальшому, у період з 16.03.2020 по 19.03.2020, в об`єднаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та ОСОБА_18 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255 КК України (п. 605, 607, 610, 612, 614, 616, 618, 620 Розділу І Реєстру, т. 1, а.с. 143-207).
3.11 Постановою заступника Генерального прокурора від 14.05.2020 строк досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження продовжено на шість місяців, до 16.09.2020 (т. 2, а.с. 148-150).
3.12 11.08.2020 детектив НАБ України ОСОБА_21 листом № 0411-252/28397 повідомив сторону захисту про завершення досудового розслідування та роз`яснив право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження (т. 3, а.с. 160-161).
3.13 Ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 18.02.2021 та 05.08.2021 підозрюваному ОСОБА_6 , його захиснику, адвокату ОСОБА_22 , а також захиснику обвинуваченої ОСОБА_18 , адвокату ОСОБА_23 , встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 15.09.2021 включно (т. 4, а.с. 19-27).
3.14 31.08.2021 підозрюваний ОСОБА_6 уклав договори про надання правової допомоги із адвокатами ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , яким ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.09.2021 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 31.10.2021 включно (т. 4, а.с. 28-35).
3.15 До настання цього строку, а саме 28.10.2021, до НАБ України надійшло повідомлення адвоката ОСОБА_17 про залучення її у якості захисника підозрюваного ОСОБА_16 (т. 4, а.с. 36).
3.16 01.11.2021 захисник підозрюваного ОСОБА_16 , адвокат ОСОБА_17 , отримала доступ до матеріалів досудового розслідування та письмово підтвердила факт ознайомлення з ними (т. 4, а.с. 37-41).
3.17 01.11.2021 обвинувальний акт був затверджений прокурором, а 08.11.2021 направлений до суду (т. 1, а.с. 1-142).
IV. Мотиви та обґрунтування суду
4.1        Щодо можливості застосування правового висновку Об`єднаної палати Кримінального Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.10.2022 у справі №753/12578/19, до існуючих правовідносин
4.2 Колегія суддів в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 17.02.2022 надала повний та розгорнутий аналіз обставинам дотримання строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, правового режиму, який має застосовуватися до нього, та зробила висновок про неможливість застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України до існуючих правовідносин з огляду на пряму законодавчу заборону, передбачену п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 (далі - Закон № 2147-VIIІ від 03.10.2017).
4.3 Клопотання захисника складається з частини ухвали Вищого антикорупційного суду від 17.02.2022, що стосується викладу фактичних обставин та частини постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.10.2022 справа №753/12578/19, з проханням застосувати її до цього кримінального провадження з огляду на релевантність обставин, викладених у ній.
4.4 Отже перед судом фактично поставлено питання про зміну попереднього рішення про відмову у закритті кримінального провадження виключно у зв`язку зі зміною судової практики, викладеної у зазначеній постанові.
4.5 Висновки, сформульовані Об`єднаною палатою Кримінального касаційного суду Верховного Суду, стосувалися застосування положень ст. 294 КПК України в об`єднаних провадженнях:
- продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15.03.2018 і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати;
- положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК України;
- кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього звернення із відповідним клопотанням до повноважного суб`єкта у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295, 295-1 КПК України, і до них застосовуються положення цього Кодексу, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.
       4.6 Фактично за своїм змістом висновки Об`єднаної палати Кримінального касаційного суду Верховного Суду зводяться до необхідності застосування змін до кримінального процесуального закону, внесених Законом № 2147-VIIІ від 03.10.2017, попри законодавче обмеження, встановлене п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» цього ж Закону, з огляду на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, ст. 5, 8, 9 КПК України, через істотне порушення права підозрюваного на участь у судовому розгляді під час реалізації судового контролю за здійсненням досудового розслідування щодо встановлення підстав для продовження його строку.
4.7 Як було зазначено колегією суддів, у цьому кримінальному провадженні було об`єднано провадження, внесене до ЄРДР 23.02.2017 за № 42017000000000518 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України, та провадження за № 52020000000000179, внесене до ЄРДР 11.03.2020 за ч. 1 ст. 255 КК України. 
Фабула та склад осіб в обох об`єднаних провадженнях стосувалися одних фактичних обставин, додаткова кваліфікація за ст. 255 КК України була проведена у зв`язку з встановленням, що кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України було вчинено злочинною організацією.
4.8 Строк досудового розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні був продовжений постановою заступника Генерального прокурора України від 14.05.2020.
4.9 З огляду на обставини цього кримінального провадження висновки Об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 31.10.2022 у справі №753/12578/19, є релевантними до цього кримінального провадження. Однак, колегія суддів, через незгоду з цими висновками не вбачає за можливе їх застосовувати, виходячи з наступного.
1)        щодо конкуренції між положеннями статті 5 КПК України та п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII від 03.10.2017
4.10 Із прийняттям Закону № 2147-VIIІ від 03.10.2017 Кримінальний процесуальний кодекс України зазнав змін, які як встановлено законодавцем, на підставі пункту 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін, тобто після 15.03.2018.
4.11 Законодавець встановив чіткий критерій застосовності змін, і не даремно пов`язав його з датою внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є незмінною, незважаючи на трансформації, які можуть відбуватися із кримінальним провадженням у цілому.
4.12 Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є моментом початку досудового розслідування (ч. 2 ст. 214 КПК України). Тобто, дата внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення є встановленою і для мети застосування положень, у які внесені зміни Законом № 2147-VIIІ від 03.10.2017, залишається незмінною.
4.13 Таким чином, дата внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань має співставлятися з датою набрання чинності змінами, внесеними Законом № 2147-VIIІ від 03.10.2017 (15.03.2018), і лише виходячи з цього, належить визначати, який правовий режим застосовується до конкретних кримінальних проваджень.
4.14 Та обставина, що під час досудового розслідування кримінальне провадження може об`єднуватися з іншим кримінальним провадженням, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань після 15.03.2018, не впливає на дату початку досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження. 
4.15 З огляду на це, колегія суддів має стійке переконання, щодо неприпустимості зворотньої дії в часі змін до КПК України, внесених Законом № 2147-VIII від 03.10.2017, з огляду на однозначне положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» цього Закону. Отже, ці зміни не повинні застосовуватися до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 15.03.2018.
4.16 Об`єднана палата Верховного Суду аналізує обмеження, встановлені положенням п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, крізь призму здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування та робить висновок про те, що ці норми підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, ст. 5, 8, 9 КПК України.
4.17 Даючи аналіз поняттю «незворотності дії закону у часі», Верховний Суд зауважує, що орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють тотожні правовідносини, проте містять суперечливі або взаємовиключні положення. За таких обставин, під час здійснення кримінального провадження має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності пізніше.
4.18 Разом з тим, положення Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 в розумінні ч. 2 ст. 1 КПК України є складовою кримінального процесуального законодавства України наряду з відповідними положеннями Конституції України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України. З усіх наведених джерел права, виходячи зі змісту ст. 8 Конституції України, лише норми Конституції мають найвищу юридичну силу, а інші закони повинні відповідати їй.
4.19 Суд не погоджується з твердженням Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 31.10.2022 у справі №753/12578/19, що ст. 5 КПК України має пріоритетне застосування перед пунктом 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIIІ від 03.10.2017, оскільки вона не скасовує та не змінює її за своєю суттю, а лише конкретизує сферу застосування. Такий підхід до тлумачення не суперечить принципу подолання правових колізій між однопредметними нормативними актами, коли «наступний закон скасовує попередній». 
4.20 Колегія суддів наголошує, що процес повернути назад неможливо, орган досудового розслідування не міг передбачити прийняття Закону № 2147-VIIІ від 03.10.2017, а тому обмежене застосування до «старих» кримінальних проваджень положень кримінального процесуального закону після прийняття відповідних змін, виглядає цілком логічним. Ба більше, норми, які мали обмеження на застосування, стосувалися не усіх змін, внесених вказаним Законом, а лише тих, по яких орган досудового розслідування уже не мав змоги змінити процедуру через уже прийняті рішення, зокрема з огляду на зміст і ст. 5 КПК України. 
4.21 Важливо закцентувати, що першочерговим завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а тому тлумачення законодавчих обмежень у такий спосіб, який сторона обвинувачення не могла передбачити, нівелювало б це завдання кримінального провадження.
2) щодо твердження про істотні порушення прав підозрюваного/обвинуваченого, які не можуть бути формальними
4.22 Об`єднана палата Верховного Суду у вищевказаній постанові наводить твердження, що незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII у справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування. 
4.23 Разом з тим, дотримання та охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження є важливим завданням кримінального процесу, саме тому твердження про істотність їх порушення має бути ретельно перевірено судом, з метою з`ясування чи дійсно мало місце таке порушення, на які права воно вплинуло та у чому воно полягало, а також оцінити незворотність наслідків такого порушення.
4.24 Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 підтримуючи своє клопотання, не навів обґрунтування того, у чому саме полягало порушення прав обвинуваченого ОСОБА_6 , окрім недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування, як зазначає Верховний Суд.
4.25 Колегія суддів, у своїй ухвалі від 17.02.2022 вже приділила ретельну увагу питанню законності продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні заступником Генерального прокурора України та здійсненню додаткової кваліфікації кримінального правопорушення за ст.255 КК України. 
4.26 Дослідивши зміст постанови заступника Генерального прокурора від 14.05.2020 про продовження строків досудового розслідування, суд встановив, що вона обґрунтована необхідністю завершення криміналістичних експертиз матеріалів звукозапису та почеркознавчих експертиз, складенням та врученням повідомлень про підозру, допиту підозрюваних та свідків, встановленням місцезнаходження розшукуваних осіб ОСОБА_26 , ОСОБА_27 
4.27 Ч. 3 ст. 295 КПК України (у редакції до внесення змін Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017) встановлювала, що копія клопотання вручається слідчим або прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, що уповноважений на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування.
Підозрюваний, його захисник мають право до подання клопотання про продовження строку досудового розслідування подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.
4.28 Стороною захисту не зазначено, чи зверталися вони до заступника Генерального прокурора з відповідним запереченням, чи були взяті до уваги їх доводи, що не дає підстав суду дійти висновку про порушення прокурором порядку розгляду питання про продовження строку досудового розслідування, що не врахування позиції сторони захисту чи ненадання їй належної оцінки.
4.29 З огляду на це, за своєю суттю процесуальне рішення про продовження строків є обґрунтованим, мотивованим та прийнятим на підставі процесуальної норми, яка діяла на час його прийняття.
4.30 Досудове розслідування було завершено за три місяці і один день, із шести можливих, що також не свідчить про затягування процесуальних строків стороною обвинувачення.
3) щодо обставин об`єднання кримінальних проваджень № 42017000000000518 від 23.02.2017 та № 52020000000000179 від 11.03.2020
4.31 Як зазначено у п.п. 3.3-3.7 цієї ухвали, первинна реєстрація кримінального провадження була здійснена 23.02.2017 о 09:41:20 за № 42017000000000518 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України, у подальшому цього ж дня до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 42017000000000519 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, які були об`єднані в одне провадження за № 42017000000000518.
4.32 01.03.2017 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52017000000000149 щодо службових осіб ДП «Силидіввугілля» як додатковий епізод за ч. 5 ст. 191 КК України, який було об`єднано з провадженням за № 42017000000000518, оскільки обидва стосувались причетності одних і тих самих осіб до одних тих самих подій.
4.33 Ці провадження були об`єднані до внесення змін до кримінального процесуального закону Законом №2147-VIII від 03.10.2017, тобто до 15.03.2018, а тому не є предметом оцінки крізь призму постанови Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №753/12578/19.
4.34 У подальшому за результатом проведення досудового розслідування, було встановлено, що кримінальне правопорушення за ч. 5 ст. 191 КК України було вчинено злочинною організацією, що потребує окремої правової кваліфікації, з огляду на це 11.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 52020000000000179 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України. Це провадження того ж дня було об`єднано з провадженням № 42017000000000518, оскільки вони стосувались тих самих осіб та тих самих фактичних обставин.
4.35 З огляду на ці обставини, колегія суддів вважає за необхідне проаналізувати дотримання порядку внесення слідчим чи прокурором відомостей про додаткову кваліфікацію розслідуваного кримінального правопорушення.
4.36 Відповідно до п. 9 параграфу 2 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджений наказом Генерального прокурора 06.04.2016 № 139 (редакція чинна на день внесення відомостей та об`єднання кримінальних проваджень), на виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий, дізнавач за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» (додаток 7) вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.
4.37 З наведеного положення слідує, що для того, щоб здійснити додаткову кваліфікацію у розслідуваному кримінальному провадженні, мають бути внесені додаткові відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які реєструються як нове кримінальне провадження, що у подальшому об`єднуються з основним на підставі постанови прокурора.
4.38 За такої технічної процедури, відсутні підстави стверджувати, що мова йде про інше кримінальне провадження, із іншим складом учасників, чи іншими фактичними обставинами. 
4.39 Таким чином, об`єднання кримінальних проваджень № 42017000000000518 від 23.02.2017 та № 52020000000000179 від 11.03.2020 відбулося з процесуальних причин, а не у зв`язку із внесенням до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України відомостей щодо подій нових кримінальних правопорушень.
4.40 Отже, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 52020000000000179 від 11.03.2020, за своєю суттю не є новим, а є похідним від кримінального провадження № 42017000000000518, відомості щодо початку досудового розслідування в якому до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 23.02.2017, тобто задовго до введення в дію положень Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017.
Висновки
4.41 З урахуванням того, що колегія суддів, керуючись ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», не вбачає підстав для застосування висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 31.10.2022 у справі №753/12578/19, а нових обставин, які б свідчили про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не встановлено, у задоволенні клопотання належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 314 - 316, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. 

Головуючий суддя                                                 ОСОБА_1 
Судді                                                                  ОСОБА_2 
        ОСОБА_3