УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/4728/22 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М., 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Трояновської Г.С.,  
суддів: Павицької Т.М., Миніч Т.І.
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у м. Житомирі цивільну справу № 296/4728/22 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ОСОБА_3 , про стягнення боргу
за апеляційною скаргою  представникаОСОБА_1 – ОСОБА_4 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2022 року, постановлену під головуванням судді Анциборенко Н.М, 

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ОСОБА_3 , про стягнення боргу повернуто позивачу.
Не погодившись з вказаною ухвалою, представникОСОБА_1 адвокат Бородін Д. В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників відповідно до приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України, за якими апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 10 серпня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк десять днів для усунення недоліків.
05 вересня 2022 року, на виконання вказаної ухвали, позивачем надано позовну заяву в новій редакції з усуненими недоліками.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з причин того, що не в повній мірі усунені недоліки. В ухвалі зазначено, що уточнена позовна заява містить виклад обставин фактично щодо трьох правочинів, а саме: договору позики від 20.09. 2021 року; договору про відступлення права вимоги від 20.01.2022 року; договору про відступлення права вимоги від 17.06.2022 року, однак як вбачається з долучених матеріалів, договори про відступлення права вимоги від 20.01.2022 року та 17.06.2022 року укладались на виконання не договору позики від 20.09.2021 року, а договору позики від 08.09.2017 року, тобто іншого правочину. Таким чином грошові кошти, які просить стягнути позивач, є предметом різних правочинів.
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому ст.185 ЦПК України.
Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.ст.175,177 ЦПК України.
В них зазначено, зокрема, що позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Частини 1, 2 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Оскільки згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті, висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви є безпідставним, так як відсутність доказів, що підтверджують кожну обставину позову не є підставою для повернення позовної заяви.
Як вбачається з матеріалів справи позивачка на власний розсуд визначилась із змістом позовних вимог та надала до суду позовну заяву, зазначивши у ній посилання на обставини та докази, які, на її думку, підтверджують позовні вимоги.
Проте, суд першої інстанції фактично надав оцінку доказам під час вирішення питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, що є передчасним, оскільки питання оцінки доказів вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті спору.
Враховуючи, що позивач у своїй позовній заяві має зазначити засоби доказування, які доводять його правову позицію, і про які йому відомо, колегія суддів вважає, що останній надав усі необхідні документи, які вважав необхідними.
Крім того, питання про відсутність доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги є процесуальним питанням, яке вирішуються судом під час судового засідання, а не на стадії відкриття провадження у ній, оскільки ці обставини є предметом дослідження в ході розгляду справи по суті.
За таких обставин, судом першої інстанції помилково застосовано до позовної заяви ОСОБА_1 правила ч.1 ст.185 ЦПК України, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Необхідні для вирішення справи докази можуть бути долучені до початку розгляду справи по суті, у підготовчому засіданні, а недоведеність тієї чи іншої вимоги чи відсутність доказів на підтвердження такої вимоги може стати підставою для відмови у задоволенні позову по суті.
Вирішуючи питання, суд не звернув уваги на вищезазначене та передчасно постановив ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
За наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представникаОСОБА_1 – ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: