ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/2626/22                                 Головуючий в 1 інст. Дмитрюк О.В.
Провадження № 33/807/636/22                                         Доповідач в 2 інст.Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.156 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 листопада 2022 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення, за участі захисника – адвоката Плецької Ю.В., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Плецької Ю.В. на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, офіційно не працевлаштовану, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 3400, 00 гривень та конфісковано вилучені предмети торгівлі, згідно протоколу вилучення від 26.06.2022 року в дохід держави. 
Стягнуто судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок. 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 26.06.2022 року близько 14 год. 15 хв. ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 56, здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушила вимоги ст. 226 ПКУ та ст. 11 ЗУ «Про державне врегулювання виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 – адвокат Плецька Ю.В. вважає постанову суду першої інстанції незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що під час складання матеріалів, відносно ОСОБА_1 не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 на вказаній стадії не було забезпечено захисником. 
Судом першої інстанції вказані обставини були проігноровані та залишені поза увагою, що свідчить про незаконність постанови районного суду. 
Захисник наголошує, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого їй правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом господарювання та фактично здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного збору. 
Сама наявність тютюнових виробів у певному приміщені, без підтвердження факту їх продажу, не є достатнім доказом на підтвердження здійснення господарської діяльності з їх продажу. 
Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 отримувала грошові кошти від реалізації товару, що унеможливлює встановлення її вини. 
Просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст постанови був отриманий після закінчення строку на апеляційне оскарження. 
Також просить суд постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Вислухавши доводи захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Плецької Ю.В., яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати постанову судді, а провадження у справі закрити, перевіривши матеріали справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. 
У відповідності до вимог ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
В клопотанні апелянт порушує питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду, посилаючись на поважну причину пропуску цього строку. 
Так, враховуючи, що справу 23 вересня 2022 року було розглянуто без участі ОСОБА_1 та її захисника, а із постановою місцевого суду захисник був ознайомлений лише 5 жовтня 2022 року (а.с.34), тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження і про наявність підстав для його поновлення. 
Щодо розгляду апеляційної скарги по суті справи. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення нею інкримінованого їй адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №915636 (а.с.2), який був складений ДОП ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області О.Андросовою, відносно ОСОБА_1 , яка 26.06.2022 року близько 14 год. 15 хв., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без марок акцизного податку, чим порушила вимоги ст. 226 ПКУ та ст. 11 ЗУ «Про державне врегулювання виробництва і обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КУпАП; 
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3), яка пояснила, що здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами на ринку «Заводська» за вул. Чарівна, 56 без марок акцизного податку; 
- фотосвітлинами (а.с.6-7), з яких вбачається, що дійсно у ОСОБА_1 виявлені блоки сигарет без марок акцизного податку. 
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом першої інстанції обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого їй адміністративного правопорушення, а саме торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП та узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява N 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту" (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року).
Проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для визнання оскаржуваної постанови такою, що прийнята в результаті порушення судом норм матеріального та процесуального права, так само як і підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.156 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення, оскільки вона не є суб`єктом господарювання і фактично здійснювала роздрібну торгівлю, суд вважає безпідставним, адже апеляційний суд вважає, що диспозиція ч. 1 ст. 156 КУпАП вказує пряму заборону на торгівлю тютюновими виробами, а саме без марок акцизного податку.
Крім того, апеляційний суд наголошує, що законодавцем передбачена відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156КУпАП, яка настає у разі роздрібної або оптової торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без марок акцизного податку чи з підробленими марками цього податку.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, а також у сфері охорони здоров`я населення. Зазначені відносини регулюються Законами України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Податковим кодексом України, «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та іншими нормативно-правовими актами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 вищезазначеної статті, полягає у здійсненні роздрібної або оптової торгівлі, зокрема, імпорт або експорт, торгівлі спиртом етиловим, коньячним або плодовим або роздрібної торгівлі алкогольними напоями чи тютюновими виробами без наявності ліцензії або без марок акцизного збору чи з підробленими марками цього збору.
Торгівля зазначеними виробами може бути оптовою або роздрібною. При цьому, оптова торгівля, це діяльність з придбання для наступної їх реалізації підприємствам роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам підприємницької діяльності, а роздрібна торгівля, це діяльність з продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, зокрема на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших підприємствах громадського харчування.
Відповідно до національного закону тютюнові вироби маркуються марками акцизного збору - спеціальними знаками, наявність яких підтверджує сплату акцизного збору, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. 
Аналіз ч. 1 ст. 156 КУпАП дозволяє зробити висновок про те, що суб`єктами відповідальності за вказаною статтею, можуть бути не тільки особи, які займаються господарською діяльністю та працівники підприємств (організацій) торгівлі або громадського харчування, а й фізичні особи, тобто громадяни, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Здійснення ОСОБА_1 роздрібної торгівлі на ринку та за відсутності статусу суб`єкта господарської діяльності не впливає на кваліфікацію її дій за ст.156 КУпАП, а лише вказує на ймовірні інші порушення у сфері господарської діяльності, що не розглядаються судом в цьому провадженні. 
Доводи апелянта стосовно того, що вона заперечує зазначений в протоколі факт здійснення торгівлі тютюновими виробами без марок акцизного податку і те, що матеріали не містять свідків, які здійснювали купівлю товару, а вказані цигарки належать їй, а не для здійснення торгівлі, як це зазначено в протоколі, апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме: поясненнями ОСОБА_1 (а.с.3), яка пояснила, що здійснювала торгівлю тютюновими виробами без акцизного податку та фотосвітлинами, які підтверджують, що цигарки дійсно були без акцизного податку. 
Твердження захисника про те, що письмові пояснення ОСОБА_1 не є належними доказами лише через те, що під час події не було надано правову допомогу, апеляційний суд вважає у даному випадку безпідставними, оскільки письмові пояснення є доказами відповідно до ст. 251 КУпАП, а зміст письмових пояснень ОСОБА_1 узгоджується з іншими доказами у справі. 
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом і те, що під час події працівники поліції порушили право на захист, є безпідставними, оскільки зі змісту вказаного протоколу слідує, що в ньому вказані дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; відмітка про надання письмових пояснень особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Більш того, наданий до суду апеляційної інстанції матеріалами підтверджують факт підписання ОСОБА_1 протоколу без зауважень, до того ж, нею були надані письмові пояснення по суті встановлених обставин, у яких немає жодного посилання на необхідність залучення адвоката для здійснення захисту під час складання протоколу. Вказані матеріали були ретельно досліджені місцевим судом та перевірені під час апеляційного розгляду, а тому підстав вважати наявним факт порушення права особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на захист апеляційним судом не встановлено.
Інші аргументи апеляційної скарги є формальними та такими, що не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення та зводяться до власного тлумачення положень закону, переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки.
За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення повністю знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться у матеріалах справи у відповідності зі ст.ст.251, 252, які перевірені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, повністю узгоджуються між собою та є такими, що не викликають сумніву.
Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.).
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції N 2) [ВП], § 41.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст.156 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом також не встановлено.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню, оскільки вона не містить достатніх даних, які б могли служити підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КУпАП, а тому за наслідками її розгляду вважає необхідним постанову судді районного суду щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а подану не неї апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Плецької Ю.В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити. 
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Плецької Ю.В., залишити без задоволення. 
Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 156 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай

Дата документу  Справа № 336/2626/22