ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2022 року           справа №200/9500/20-а 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антіпов М.О., за участі представника відповідача Єгорової О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року (повне судове рішення складено 01 лютого 2022 року у м. Слов`янську) у справі № 200/9500/20-а (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» про стягнення заборгованості,

                                                          УСТАНОВИВ:

Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулось до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» (далі – ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод») про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення» (далі – Закон № 1788-ХІІ) за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 3 089 105,98 грн. 
В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-ІV) для платників збору, визначених п. 1, 2 ст. 1 цього Закону, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до ст. 13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-ХІІ. Таким чином, виплати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.
На підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ та частини другої Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, управлінням визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у зв`язку з виплатою та доставкою пенсій.
Вказані розрахунки направлялись на адресу відповідача, однак нарахована сума заборгованості у розмірі 3 089 105,98 грн. не виплачена. Розрахунки ні в судовому, ні в адміністративному порядку не були оскаржені.
Слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 12 жовтня 2021 року прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач виклав позовні вимоги у такій редакції: стягнути з ПрАТ «Донецьксталь» – металургійний завод» заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ (за Списком №1) за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 1 860 025,54 грн.
Також слід вказати, що ухвалою місцевого суду від 17 лютого  2021 року в цій справі було призначено судово-економічну експертизу.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року замінено позивача у справі № 200/9500/20-а Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на його правонаступника -  Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – ГУ ПФУ в Донецькій області).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» на користь ГУ ПФУ в Донецькій області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п «а» ст. 13 Закону № 1788-ХІІ за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 1 860 025,54 грн.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що незважаючи на те, що позивачем не було надано в повному обсязі належних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, суд першої інстанції, як підставу задоволення цих позовних вимог зазначає те, що відповідачем не було оскаржено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ. Проте, не оскарження розрахунків не може слугувати підставою їх безспірності, оскільки саме на позивача, суб`єкта владних повноважень, лежить обов`язок доказування.
Також вказує, що позивач звернувся із позовом про стягнення витрат на виплату пенсій по працівникам відповідної філії. Оскільки філії є самостійними страхувальниками, то позов пред`явлено до неналежного відповідача.
Крім того, наразі підприємство не володіє тими виробничими потужностями, що раніше, не здійснює виробництво в металургійній галузі, відбулось скорочення посад. 
Фактично підприємство не може бути повністю ототожнене з тим цілісним майновим комплексом, який і був власне «підприємством», а тому не може нести ті ж самі зобов`язання та ту ж відповідальність, що і діючі підприємства відповідної галузі.
На думку відповідача, покладення обов`язку з відшкодування витрат на виплату пенсій на підприємство, що не здійснює свою діяльність в галузі, пов`язаній з підземними роботами, роботами з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та з іншими роботами із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, є безпідставним та суперечить вимогам законодавства.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне, що колишні працівники ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» перебували на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримували пенсію за віком, призначену на пільгових умовах за Списком №1.
Позивачем за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року були здійсненні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам ПРАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» призначених на пільгових умовах за Списком №1.
На виконання приписів діючого законодавства, позивачем на адресу відповідача за зазначений період часу були направлені для відшкодування розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за Списком №1, по працівникам підприємства.
Відповідачем вказані у розрахунках витрат у встановлені строки не сплачені, в результаті чого і виникла заборгованість за зазначений період у розмірі 1 860 025,54 грн.
Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до наступного висновку.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону № 1058-ІV передбачено, що платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи – суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пп.1 п.4 Положення «Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №41/26486, встановлено, що управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.
Згідно з пп.9 п.4 зазначеного Положення, управління Фонду здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.
На підставі пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-ХІІ.
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно підпункту 27 пункту 19 розділу І Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон № 2148-VІІІ) підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону.
Покриття зазначених витрат здійснюється до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону № 1058-ІV, за раніше діючим порядком.
Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2018 року.
Таким чином, обов`язок відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений чинним законодавством України.
Страхувальниками, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058-ІV, є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та інші.
Відповідно до п.2 ст.17 Закону № 1058-ІV страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
У ст. 13 Закону № 1788-ХІІ в п.п. «а»-«з» визначено перелік осіб, котрі на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.
Згідно п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1, відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ до набрання чинності Законом № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п. 6.4 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно п. 6.5. Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Пунктами 6.7 Інструкції, передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Слід зазначити, що Законом № 1058-ІV та Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» не передбачено обов`язкове узгодження органами Пенсійного фонду України розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій із підприємствами та організаціями (платниками).
Як вже зазначалось раніше, на адресу відповідача були направлені розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII, однак, не надавши на них заперечень та не оскарживши розрахунки в суді, відповідач фактично узгодив такі розрахунки.
Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1058-ІV (Список № 1) у сумі 1 860 025,54 грн.
Поряд з цим, ухвалою суду від 17 лютого 2021 року призначено судово-економічну експертизу по справі № 200/9500/20-а.
На вирішення дослідження експерту поставлені питання:
- чи підтверджується документально розрахунок суми з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 3 089 105,98 грн. Якщо не підтверджується, визначити в якій сумі існує розбіжність.;
- чи відповідає дійсності та підтверджується відповідними документами щодо складу витрат та факту їх понесення позивачем, визначений для ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 1 у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 3 089 105,98 грн. Якщо не відповідає, визначити щодо яких витрат та в якій сумі існує розбіжність.;
-  чи включені Покровським об`єднаним управління Пенсійного фонду України Донецької області до сум, що підлягають відшкодуванню з боку ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених на пільгових умовах за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року суми доплат, надбавок і підвищень, що призначені відповідно до законодавства України та виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України. Якщо так, то зазначити в якій сумі.
Відповідно до висновку судової економічної експертизи №248/26 від 07 вересня 2021 року в обсязі наданих документів розрахунок суми з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 3 089 105,98 грн. експерту виявляється можливим документально обґрунтувати частково, а саме з урахуванням первинних документів щодо фактичної виплати пенсій (витягів з відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів, відривних талонів до відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів) в загальній сумі 1 860 025,54 грн., в тому числі: за грудень 2017 р.  в сумі 3994,51 грн., за січень-грудень 2018 р. в сумі 154 349,74 грн., за січень-грудень 2019 р. в сумі 106 074, 65 грн., за січень-вересень 2020 р. в сумі 1 595 606,64 грн. Розбіжності даних дослідження з даними УПФУ до зменшення на загальну суму (-) 1 229 080,44 грн. (1 860 025,54 – 3 089 105,98).
В обсязі наданих на дослідження документів відповідними документами щодо складу витрат та факту їх понесення позивачем, визначений для ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» розмір фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1 у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 3 089 105,98 грн. підтверджується документально частково, а саме з урахуванням первинних документів щодо фактичної виплати пенсій (витягів з відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів, відривних талонів до відомостей на зарахування пенсій на карткові рахунки пенсіонерів) в загальній сумі 1 860 025,54 грн. Розбіжності даних дослідження з даними УПФУ до зменшення на загальну суму (-) 1 229 080,44 грн. (1 860 025,54 – 3 089 105,98).
В результаті дослідження наявних в матеріалах справи та додатково наданих документів, експертом не встановлено включення Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області до сум, що підлягають відшкодуванню з боку ПРАТ «Донецьксталь» - металургійний завод» за розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року, суми доплат, надбавок і підвищень, що призначені відповідно до законодавства України та виплачуються за рахунок інших джерел, ніж кошти Пенсійного фонду України.
Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У відповідності до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно частини 1 статті 101 КАС України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Суд при прийнятті рішення враховує висновок судової-економічної експертизи, оскільки експертом при дослідженні наданих документів застосовувались методи документальної перевірки та співставлення документів згідно з методикою «Методи, способи та прийоми, які використовуються при проведенні судово-економічних експертиз», а тому посилання відповідача на не підтвердження пільгового стажу за Списком №1 певних працівників ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ) саме на підприємстві ПрАТ «Донецьксталь» - металургійний завод», місцевим судом обґрунтовано було відхилено.
Також місцевий суд правильно встановив, що слушними є доводами відповідача про те, що пенсіонер ОСОБА_13 отримувала пенсію згідно Списку №2, а не згідно Списку №1, проте згідно Додатку №2 до висновку експерта № 248/26 сума, яка належить до відшкодування згідно розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII по пенсіонеру ОСОБА_13 , дорівнює нулю. 
Слід вказати, що наявність сертифіката Торгово-промислової палати України та перебування на території, де проводилася антитерористична операція, не звільняє відповідача від обов`язку щодо відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій. Чинне законодавство України не ставить обов`язок з відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій у залежність від фінансового становища підприємства.
Відповідно до правил п. 41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
З огляду на викладене, та враховуючи висновок експерта, місцевий суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача стягнення заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій призначених відповідно до п. «а» ст. 13 Закону № 1788-XII (за списком №1) за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересня 2020 року в сумі 1 860 025,54 грн.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального, так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Доводами апеляційної скарги не спростовуються висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний завод» – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року в справі № 200/9500/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 10 листопада 2022 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук