ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2022 року	Львів	Справа № 380/23871/21 пров. № А/857/15155/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                      Хобор Р.Б.,
суддів                                                                           Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року, ухвалене суддею Лунь З.І. у м. Львові у справі № 380/23871/21 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна.
                                                           В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що, на час вирішення спору, відсутні правові підстави для проведення перевірки, через те, що наказ про проведення перевірки вичерпав свою дію.
Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що на момент проведення перевірки, правові підстави для проведення перевірки були законними, а тому, зважаючи на недопуск до перевірки, позивач мав право на звернення із цим позовом.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Апеляційний суд встановив те, що 17.11.2021 року позивач прийняв наказ № 3938-ПП «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» з 22.11.2021 року. Для цього 22.11.2022 року видав направлення на проведення цієї перевірки  № 12757 та 12758.
Підстава для проведення перевірки підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, згідно з яким, документальна позапланова перевірка здійснюється коли отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
22 листопада 2021 року позивач склав акт про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 1218/13-01-07-06.
23 листопада 2021 року позивач прийняв рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків № 33387/6/13-01-07-06.
Того ж дня позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 283 КАС України про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту платника податків.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року вказану вище заяву позивача повернуто через несплату ним судового збору за подання заяви.
Після цього 10.12.2021 року позивач звернувся із тими самими вимогами в порядку позовного провадження.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.
У пункті 94.3 статті 94 ПК України зазначено, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті. 
Пунктом 94.2 статті 94 ПК України передбачено підстави для застосування адміністративного арешту майна, серед яких, зокрема, є відмова платника податків від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.
Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено).
За правилами пункту 94.19.1 статті 94 ПК України, адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.
Згідно із пунктом 94.21 статті 94 ПК України, я разі, якщо майно платника податків звільняється з-під адміністративного арешту у випадку, визначеному, зокрема, пунктом 94.19.1, повторне накладення адміністративного арешту з підстав накладення першого арешту не дозволяється 
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.
Отже, вимоги про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, заявлені поза межами 96-годинного строку, не є такими, що можуть бути задоволеними, адже, у цьому випадку, відсутні відповідні обставини, з якими положення статті 94 ПК України пов`язують можливість забезпечення виконання платником податків його обов`язків.
Апеляційний суд встановив, що заяву позивача про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відповідача, застосованого на підставі рішення відповідача від 23 листопада 2021 року, повернуто через несплату судового збору, на підставі ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року.
Натомість, як вже згадувалося вище, із цим позовом позивач звернувся до суду у загальному порядку, отже у останнього були відсутні підстави для застосування скорочених строків розгляду, передбачених статтею 283 КАС України.
Зважаючи на наведені норми права, у разі, коли минуло 96 годин з моменту застосування адміністративного арешту він припиняється в силу закону незалежно від причин, з яких рішення суду про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту не було прийнято.
Тому апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог податкового органу, оскільки з моменту прийняття рішення про накладення адміністративного арешту майна минуло 96 годин, встановленого для його перевірки, тому застосований адміністративний арешт є припиненим відповідно до п.п.94.19.1 пункту 94.19 ст. 94 ПК України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 820/1895/17.
Підводячи підсумок наведеного вище, апеляційний суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.
Суд першої інстанції обставини у справі встановив неправильно, незважаючи на те, що зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову, тому рішення суду першої інстанції необхідно змінити, в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити з мотивів, які наведеній у цій постанові.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                 П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 червня 2022 року в справі № 380/23871/21 змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову.
У задоволенні позову Головного управління ДПС у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Кавер Енерджі Плюс» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна відмовити з мотивів, які наведені в цій постанові.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Постанова складена 05.12.2022 року