Справа № 450/2897/21                                Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1871/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Шеремети Н.О.
суддів: Ванівського О.М. Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року, -
       
                                ВСТАНОВИВ:

в липні 2021 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 03 березня 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Fiat Doblo д.н.з.  НОМЕР_1 під керуванням водія  ОСОБА_1 та належним позивачу автомобілем Mersedes-Benz GLK, д.н.з.  НОМЕР_2 . Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Стверджує, що висновком № 77 від 17.05.2021 року судової автотоварознавчої експертизи підтверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Benz GLK, д.н.з.  НОМЕР_2 внаслідок ДТП 03 березня 2021 року, в цінах на вказану дату обстеження, становить 68 808,20 грн. Зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС», яка виплатила їй страхове відшкодування в розмірі 34 724,61 грн., однак цієї суми є недостатньо для відшкодування завданих їй збитків. Також вказує, що витрати на проведення названої експертизи становлять 3 000,00 грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт № 99046716 ТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» від 10.03.2021 вартість робіт з оцінки пошкоджень транспортного засобу, становить 1 209, 60 грн. Франшиза згідно поліса відповідача становить 1 500,00 грн. Наголошує, що пошкодженням автомобіля їй також завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичного способу життя, адже виникли проблеми із тим, яким автомобілем добиратися до місця праці, оскільки пошкоджений автомобіль перебував на ремонті, також вказаний автомобіль неможливо було використовувати в повсякденному житті, яку вона оцінює в розмірі 10 000 грн.
З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь майнову шкоду у розмірі 39 793, 19 грн.; моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. та 908,00 грн. судового збору.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 31 407, 91 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи - 2233, 20 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 3 722, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 908, 00 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Апелянт вказує, що оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «Страхова група «ТАС»» і розмір страхового ліміту складає 100 000, 00 грн., за винятком франшизи в розмірі 1 500 грн., а тому належним відповідачем за позовом ОСОБА_2 має бути саме страхова компанія. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що у позивача наявне альтернативне право обирати особу, до якої можна звернутись з вимогою про виплату відшкодування, а також право позивача стягувати різницю з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, з винної особи, а не зі страховика є помилковим. Наголошує, що страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду, заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого, лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені Законом України «Про страхування».
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 серпня 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року ухвалено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року призначено на 16 год. 30 хв. 07 листопада 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки текст постанови складено 08 листопада 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 07 листопада 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 08 листопада 2022 року.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
       Задовольняючи частково позовні вимоги  ОСОБА_2 , суд першої інстанції врахував те, що з огляду на вартість визначеного експертним висновком відновлювального ремонту автомобіля та розмір виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, позивач правомірно звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами до ОСОБА_1 , оскільки у позивачки виникло право на вішкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, винною в ДТП особою. Крім того, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд прийшов до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 3 000,00 гривень є достатнім та обґрунтованим.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
З постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року вбачається, що 03 березня 2021 року о 07 год. 30 хв. в с. Сокільники по вул. Ів. Франка, 247а, Пустомитівського району, Львівської області, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фіат Добло» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген Туран» д.н.з. НОМЕР_3 та автомобілем «Мерседес Бенц» д.н.з НОМЕР_2 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. 
Цією ж постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 квітня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340, 00 грн. Вищезазначена постанова в апеляційному порядку не оскаржувалася та набрала законної сили.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 автомобіль марки Mersedes-Benz GLK 220 CDI 4 Matiс д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 .
Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована в АТ «Страхова група «ТАС» (приватне) згідно полісу обов`язкового-страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 7936519 від 08 липня 2020 року, франшиза згідно полісу становить 1 500, 00 грн.
Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи № 77 від 17 травня 2021 року, проведеної на замовлення ОСОБА_2 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Mersedes-Benz GLK 220 CDI 4 Matiс д.н.з. НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 11.05.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП, яке мало місце 03.03.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження становить 68 808, 20 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля Mersedes-Benz GLK 220 CDI 4 Matis д.н.з. НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 11.05.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 03.03.2021 року, становить 41 041, 31 грн. 
Вартість виконання судової автотоварознавчої експертизи становить 3000,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг.
ОСОБА_2 звернулась з заявою до АТ «СГ «ТАС»» (приватне) про відшкодування вартості відновлювального ремонту належного їй автомобіля внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, яка мала місце 03 березня 2021 року.
Відповідно до листа Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» від 04.06.2021 року № 11380/9121, адресованого ОСОБА_2 , матеріальний збиток, завданий позивачці, як власнику автомобіля Mersedes-Benz GLK 220 CDI 4 Matis д.н.з. НОМЕР_2 , згідно висновку експерта №77 від 17.05.2021 року становить 36 224,61 без ПДВ на запчастини. Розрахунок суми страхового відшкодування належного ОСОБА_2 становить 36 224,61 грн. - 1 500 грн. = 34 724,61 грн.
09 червня 2021 року АТ «СГ «ТАС»» (приватне) виконало свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виплативши позивачу страхове відшкодування в сумі 34 724,61 грн. 
За вищенаведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виплаченої позивачу страхової виплати в розмірі 34 724,61 грн. є недостатньо для відшкодування в повному обсязі, встановленої висновком експертизи, майнової шкоди, завданої ОСОБА_2 пошкодженням її автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно із пунктом 34.1 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 9 України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.
Тому при визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи.
Відносини між відповідачем та його страховиком АТ «СГ «ТАС»» (приватне) регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 зверталася з заявою до АТ «СГ «ТАС»» (приватне) про виплату страхового відшкодування, надавши необхідні документи.
АТ «СГ «ТАС»» (приватне) провело розрахунок страхового відшкодування в розмірі 34 724, 61 грн. за мінусом франшизи 1 500, 00 грн. та з посиланням на п. 2 ст. 36.2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Належних та допустимих доказів на спростування розрахунку страхового відшкодування, проведеного АТ «СГ «ТАС»» (приватне), відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, не надав.
Велика Палата Верховного Суду не відступила від правового висновку, зробленого у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6 -691 цс15 про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Верховний Суд зазначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає в межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту відповідальність несе безпосередній винуватець .
Оскільки ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило позивачу страхове відшкодування з врахуванням вимог ст. 29 згаданого Закону - вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, такий обов`язок виник у винної особи, яким є відповідач ОСОБА_3 .
Такий висновок узгоджуються з висновками Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловленими у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 686/17155/15-ц, провадження № 61-18840 св18).
Наведене спростовує доводи апелянта щодо відсутності у нього обов`язку сплатити позивачу різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою виплаченого страхового відшкодування.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 31 407, 91 грн. різниці між фактичною вартістю ремонту (понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу) і страховою виплатою.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на її користь, понесені нею витрати на оцінку пошкодження транспортного засобу у розмірі 1209, 60 грн., оскільки відповідно до акту виконаних робіт № 99046716 від 10.03.2021 року, замовником виступала ОСОБА_4 , та квитанції про здійснення касової операції № 54714744 від 10.03.2021 року, вбачається, що платником згідно акту виконаних робіт № № 99046716 від 10.03.2021 року, була ОСОБА_4 . Отже, немає достатніх підстав вважати, що позивач понесла вказані витрати.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Обгрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, ОСОБА_2 покликалася на те, пошкодженням автомобіля їй також завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні звичного способу життя, адже виникли проблеми із тим, яким автомобілем добиратися до місця праці, оскільки пошкоджений автомобіль перебував на ремонті, також вказаний автомобіль неможливо було використовувати в повсякденному житті
Враховуючи обставини ДТП та спричинення позивачу в її результаті майнової шкоди через пошкодження транспортного засобу, тривалість вимушених змін у житті позивача у зв`язку необхідністю ремонту транспортного засобу, те, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача був порушений звичний спосіб життя позивача, пов`язаний з експлуатацією автомобіля, оскільки позивач був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, що спричинило йому певні незручності та призвело до душевних переживань, колегія суддів вважає, що суд першої інстнації прийшов до вірного висновку про те, позовна вимога про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягає до часткового задоволення в розмірі 3 000, 00 грн.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на відповідача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Як вбачається з матеріалами справи, представником позивача надано договір про надання правової допомоги № 02-04/560 від 06.04.2021 року; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 02-04/560 від 06.04.2021 року; копію дублікату квитанції від 13.07.2021 року про сплату у розмірі 5 000 гривень. Таким чином, вартість фактично наданих послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму у розмірі 5 000, 00 грн.
Зважаючи на вищенаведене, з врахуванням конкретних обставин справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України належним чином вмотивовані, відповідають встановленим судом обставинам справи, які ґрунтуються на наявних у справі доказах, та наведеним нормам матеріального права, і доводами скарги не спростовані.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 травня 2022 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Постанова складена 08 листопада 2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета 

Судді: О.М. Ванівський 

Р.П. Цяцяк