Дата документу 19.10.2022 Справа № 333/5647/21

Запорізький Апеляційний суд

ЄУН 333/5647/21 Пр. № 22-ц/807/1799/22  	Головуючий у 1-й інстанції Холод Р.С. Повний текст рішення складено 05.07.2022 року.  Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.,
за участі секретаря                                        Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-8), в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 36350 від 10.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором в сумі 63099,78 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати на правову допомогу в розмірі 15619,95 грн. та витрати з оплати судового збору. 
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. відкрито виконавче провадження № 63907913 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харою Н.Ю. від 10.11.2020 року № 36350. Разом з тим, як зазначає позивач, виконавчий напис приватного нотаріуса вчинений з порушеннями вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірність боргу, наявність повідомлення позивача ОСОБА_1 про існуючий борг. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Холода Р.С. (а.с. 22). Ухвалою суду першої інстанції провадження у цій справі відкрито (а.с. 23).
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року (а.с. 114-118) позовну заяву  ОСОБА_1  у цій справі задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис 10.11.2020 року № 36350, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 63099,78 грн. 
Стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь  ОСОБА_1  908,00 грн. судового збору та 15619,95 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач АТ «Альфа-Банк» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 123-131) просило рішення суду першої інстанції у цій справі в частині витрат на професійну правничу допомогу скасувати і винести постанову, якою позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 137). В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 148-149). 
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 05 вересня 2022 року (а.с. 150), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с. 151) з урахуванням навантаження судді-доповідача та колегії суддів апеляційного суду (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 15 суддів, з яких 11 суддів складають судді судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень).
Позивач ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони відповідача у цій справі (а.с. 171-173). 
Інші учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача АТ «Альфа-Банк» у цій справі у встановлений апеляційним судом строк та станом на час її розгляду апеляційним судом взагалі. 
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
В автоматизованому порядку суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 182-183). 
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 158-170), у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Працевитого Г.О. (а.с. 159), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, а третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. - в порядку ст. 128 ч. 8 ЦПК України (конверт із судовою повісткою на дане судове засідання на ім`я цієї третьої особи повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» - а.с. 169), всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
Навпаки, відповідач АТ «Альфа-Банк» через свого представника Ременюк Т.О. подало апеляційному суду клопотання (а.с.178-181), в якому просило розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності представника Банку. 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: клопотання відповідача АТ «Альфа-Банк» задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача АТ «Альфа-банк» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що всі учасники цієї справи із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.
Відповідач АТ «Альфа-Банк» оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15619,95 грн.
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині доводів та вимог апеляційної скарги АТ «Альфа-Банк» і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, - в частині стягнення з Банку на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15619,95 грн.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, стягуючи з відповідача АТ «Альфа-Банк» на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15619,95 грн., виходив із такого. 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).
Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути з АТ «Альфа-Банк» на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15619,95 грн.
Як доказ понесених витрат на надання професійної правничої допомоги, позивачем долучено до матеріалів цієї справи: - договір про надання правової (правничої) допомоги від 21.07.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та керуючим адвокатського бюро «ЮРКОНСАЛТ» Геннадія Працевитого (а.с. 10); - ордер на надання правничої (правової) допомоги від 11.08.2021 року серії АР №1049998 (а.с. 9); - рахунок за надані адвокатські послуги від 21.07.2021 року №141 на суму 3000 грн. (а.с. 11); - акт до договору про надання правової допомоги від 21.07.2021 року №141 на суму 3000 грн. (а.с. 11 зворот); - рахунок за надані адвокатські послуги від 11.08.2021 року №170 на суму 12619,95 грн. (а.с. 12); - акт до договору про надання правової допомоги від 11.08.2021 року №170 на суму 12619,95 грн. (а.с. 12 зворот). 
Розглянувши зазначені вище документи, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Крім того, саме такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.
З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, а також виконаних адвокатом робіт, за відсутності обґрунтованої заяви АТ «Альфа-Банк» про зменшення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Альфа-Банк» на його користь понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15619,95 грн.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Альфа-Банк» дублюють доводи заперечень Банку у цій справі у цій частині у суді першої інстанції (письмові пояснення а.с. 86), яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, а лише відображають позицію Банку, як відповідача у цій справі, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.
Суд першої інстанції правильно вважав, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу 15619,95 грн. (позовна заява – 3000,00 грн. а.с. 11 зворот) + гонорар за ведення справи – 12619,95 грн. а.с. 12 зворот) у цій справі, яку позивач за допомогою адвоката виграв (позов позивача судом першої інстанції у цій справі було задоволено у повному обсязі (а.с. 118 зворот), з чим Банк погодився та рішення суду першої інстанції у цій справі у цій частині не оскаржував), є обґрунтованим, співмірним із складністю цієї справи та виконаною у цій справі адвокатом роботою, часом адвоката, потраченим на цю справу, значенням цієї справи для позивача. 
Підстави для зменшення цього розміру судом першої інстанції за клопотанням Банку (а.с. 86) у цій справі відсутні. 
Судова практика інших судів в інших справах за участю інших осіб, на яку посилався Банк у цій справі у судах першої та апеляційної інстанцій, не має преюдиційного значення для вирішення судом у цій справі питання про судові витрати позивача у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
Також, ЦПК України не визначено конкретної форми документу, що надається до суду для підтвердження здійснення оплати витрат на оплату послуг адвоката, а також не встановлено форму такого документу. Адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (рахунок, довідку, акт тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.
Тому, надані стороною позивача у цій справі суду першої інстанції актидо договору про надання правової допомоги від 21.07.2021 року № 141 на суму 3000,00 грн. (а.с. 11 зворот) та від 11.08.2021 року №170 на суму 12619,95 грн., а разом 15619,95 грн., погоджені та підписані позивачем та АБ «ЮРКОНСАЛТ» без зауважень (а.с. 12 зворот), на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у цій справі у розмірі 15619,95 грн. є належними письмовими доказами понесення останніх позивачем у цій справі, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.04.2020 року у справі №727/4597/19, який є обов`язковим дна професійну правничу допомогу є ля врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Суд першої інстанції розглянув дану справу в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування відповідача АТ «Альфа-Банк», передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі відсутні.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача АТ «Альфа-Банк». 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача АТ «Альфа-банк» апеляційному суду не надані.
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в частині, яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Альфа-Банк» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни. 
В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу АТ «Альфа-банк» у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останнє не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення. 
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 липня 2022 року у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, залишити без змін. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.10.2022 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кочеткова І.В.	Подліянова Г.С.