Постанова
Іменем України
 
25 жовтня 2022 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/11413/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О. В., Кравець В. А., 
за участю секретаря: Ратушного А. В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва 
 
від 11 червня 2021 року про заміну стягувача
 
в складі судді Виниченко Л. М. 
 
у справі №2604/3124/2012 Дніпровського районного суду м. Києва
за заявою Акціонерного товариства "Альфа-Банк"
про заміну стягувача,
боржник - ОСОБА_2 
                                                  У С Т А Н О В И В: 
 
В квітні 2021 року Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі - АТ "Альфа-Банк", Банк) звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про заміну стягувача його правонаступником у виконавчому листі.
 
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Постійного діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30.08.2011 стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Укрсоцбанк"  заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі  402 784,28 грн та витрати по сплаті третейського збору в сумі 4 427,84 грн. На виконання даного рішення Дніпровським районним судом м. Києва 09.11.2012 видано виконавчі листи, які отримано ПАТ "Укрсоцбанк".
 
10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та єдиним акціонером АТ "Укрсоцбанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк". В подальшому рішенням єдиного акціонера                АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019 затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк", які зазначені в передавальному актів, виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати визначеної у передавальному актів, а саме з 15.10.2019.
 
За вказаних обставин, просив замінити стягувача ПАТ "Укрсоцбанк" на його правонаступника АТ "Альфа-Банк" у виконавчому листі №2604/3124/2012 від 09.11.2012 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору в загальному розмірі 402 784,28 грн та витрати по сплаті третейського збору в сумі 4 427,84 грн.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року задоволено заяву АТ "Альфа-Банк" про заміну стягувача.
 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
 
Як на підставу скасування ухвали суду посилалася на те, що строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився, а тому у суду були відсутні правові підстави для заміни стягувача. 
 
Також, звернула увагу, що Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.
 
За наведених обставин просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про заміну стягувача.
 
Стягувач - АТ "Альфа-Банк", належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання свого представника не направив.
 
Скаржник ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися.
 
Суд апеляційної інстанції належним чином виконав свій обов'язок, щодо повідомлення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки на поштову адресу, зазначену скаржником в апеляційній скарзі для листування, та з використанням засобів мобільного зв'язку, вказаних скаржником (а.с. 66, 180, 183, 185).
 
Враховуючи викладене, а також зважаючи на особливості вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, визначені ч. 3 ст. 442 ЦПК України, а саме без обов'язкового повідомлення учасників справи і заінтересованих осіб, та враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
 
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наявні правові підстави для заміни стягувача у виконавчому листі, у зв`язку з чим дійшов висновку про задоволення заяви.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі №776/11 стягнуто солідарно з
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 402 784,28 грн та 4 427,84 грн витрат пов`язаних з вирішенням спору Третейським судом.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2012 року заяву                      ПАТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа задоволено. Видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 серпня 2011 року у справі №776/11.
На виконання зазначеної ухвали суду від 31.07.2012, Дніпровським районним судом м. Києва 09.11.2012 видано два виконавчі листи №2604/3124/12, про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.
Також, з матеріалів справи вбачається, що 07 червня 2013 року відкрито виконавче провадження №38338782 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 407 784,28 грн заборгованості за договором кредиту та третейського збору в розмірі 4 427,84 грн, що підтверджується витягом з АСВП, долученого АТ "Альфа-Банк" до пояснень від 29.10.2021 (а.с. 101-102, 104).
На копії виконавчого листа від 09.11.2012 містяться відмітки державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу, а саме: 28 червня 2013 року; 20 жовтня 2014 року; 25 квітня 2018 року; 14 квітня 2021 року (а.с. 34, 106). 
Зокрема, згідно відміток державного виконавця на виконавчому листі, 28.06.2013 виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на день прийняття державним виконавцем рішення про завершення виконавчого провадження), якою було визначено, що виконавчий лист повертається стягувачу, у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
20 жовтня 2014 року державним виконавцем завершено виконавче провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на день прийняття державним виконавцем рішення про завершення виконавчого провадження), якщо якою було визначено, щовиконавчий лист повертається стягувачу, у разі, якщоборжник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.
25 квітня 2018 року завершено виконавче провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в чинній редакції), згідно якої, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Положеннями Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на день видачі виконавчого листа (09.11.2012) було визначено, що строк пред`явлення виконавчого документа один рік з дня його видачі.
В свою чергу, частиною 5 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 28.06.2013 та від 20.10.2014 було визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом. 
 
Аналогічні приписи містяться в ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 25.04.2018).
 
Системний аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що виконавчий лист від 09.11.2012 стягувачем було пред`явлено в межах строку, визначеного Законом України "Про виконавче провадження". А неодноразове повернення державним виконавцем виконавчого листа стягувачу свідчить про переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
 
Таким чином, оскільки виконавчий лист, який вперше було пред`явлено стягувачем, повернуто державним виконавцем і у зв`язку з цим, відповідно до вимог закону стягувач має право повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, то заміна стягувача відносно боржника ОСОБА_2 не позбавлена процесуальної мети.
10 вересня 2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно з рішенням єдиного акціонера                         АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року №5/2019, затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15 жовтня 2019 року. 
Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від                    15 жовтня 2019 року визначено, що АТ «Альфа-Банк» є правонаступником                                    АТ «Укрсоцбанк».
Відповідно до п. 1 передавального акту на 11.10.2019, внаслідок реорганізації шляхом приєднання Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк»; та рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», а саме - з               15 жовтня 2019 року.
Отже, АТ "Альфа-Банк" у матеріально-правових відносинах є новим кредитором ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
 
Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 512 ЦК України).
 
У відповідності до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
 
За приписами ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Як зазначено в ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Таким чином, за змістом положень статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється його правонаступником. 
 
Виходячи із наведених положень закону, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.
 
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від первісного кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. 
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Отже, звернення правонаступника первісного кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Окрім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (постанова Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №370/2464/17).
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставини переходу від ПАТ "Укрсоцбанк" до АТ "Альфа-Банк" права вимоги до ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі по даній справі.
 
Оскільки наявними у справі доказами підтверджується факт пред`явлення виконавчого листа до виконання в межах строку, визначеного законом, колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, щодо неможливості заміни стягувача його правонаступником після спливу строку пред'явлення виконавчого листа до виконання.
 
За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання про заміну сторони стягувача судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11 червня 2021 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Головуючий                                                                                                           О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                       О. В. Желепа

                                                                                                                                 В. А. Кравець