Справа № 738/464/22 	Головуючий у 1 інстанції Савченко О. А. 	
Провадження № 33/4823/401/22 	  	
Категорія -  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника-адвоката Кушнеренка Є.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року,

                                      У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 ,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави 496,20 грн. судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07 липня 2022 року о 22 год. 10 хв. в селі Локнисте по вулиці Центральна керував автомобілем ВАЗ 21121 д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився шляхом продуття приладу «Драгер», результат огляду 1,37 ‰, чим порушив вимоги п.2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат Кушнеренко Є.Ю.  подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_1 , просить постанову суду змінити та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що призначене ОСОБА_1 стягнення є занадто суворим, оскільки воно не відповідає тяжкості вчиненого правопорушення та особі правопорушника, так як ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, правил дорожнього руху не порушував, обставини, що обтяжують його відповідальність, відсутні. Він працює далекобійником на посаді водія, з огляду на його вид діяльності він постійно виїжджає за кордон. За місцем роботи він характеризується позитивно. В даному випадку, позбавлення його права керування транспортним засобами може позбавити ОСОБА_1 єдиного джерела прибутку, що є надважливим, особливо в умовах воєнного стану. Він займається волонтерською діяльність та транспортний засіб слугує як засіб перевезення гуманітарної допомоги. 
Вказує, що у нього на утриманні перебуває мати, яка досягла пенсійного віку та потребує постійного лікування, тому ОСОБА_1 за допомогою свого транспортного засобу відвозить її до медичних закладів. 
Зазначає, що ОСОБА_1 вину визнав повністю та щиро розкаявся. 
Крім того, на порушення вимог ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи  в суді та на той час перебував за межами України.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Даних вимог закону судом 1 інстанції дотримано в повній мірі. 
  Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП обґрунтовані дослідженими в судовому засіданні доказами та в апеляційній скарзі не оспорюються. 
В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про необґрунтованість постанови в частині застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та порушення прав на захист, передбачених ст. 268 КУпАП. 
За санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто,є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений  права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті, оскільки санкцією не передбачено альтернативного застосування стягнення, тому суд 1 інстанції, з дотриманням вимог ч. 1 ст. 130, ст.ст. 33 - 35 КУпАП, обґрунтовано застосував відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк. В даному випадку апеляційний суд позбавлені можливості задовольнити апеляційні вимоги адвоката про призначення ОСОБА_1 стягнення тільки у виді штрафу.
Доводи апелянта про те, що розгляд справи відбувся з порушенням вимог ст. 268 КУпАП, без його участі, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку повідомлявся про місце і час розгляду справи, проте в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справ не надавав. Тому, у відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, суд 1 інстанції розглянув справу у відсутність ОСОБА_1 , участь якого у даній категорії справ не є обов`язковою.    
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України» в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
Також судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Тому, порушень законних прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності по даній справі, передбачених ст.268 КУпАП, судом допущено не було. Окрім іншого, такі права ОСОБА_1 були поновлені судом апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
З огляду на наведене, підстави для зміни постанови суду 1 інстанції,як про це йдеться в апеляційній скарзі, відсутні, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Кушнеренка Є.Ю. - залишити без задоволення, а постанову Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко