ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1755/22  Номер провадження 33/814/1198/22	Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О. В.  Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.	

Категоріяч.1 ст. 130 КУпАП

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Герасименко В.М., 
за участю:
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 ,
- захисника – адвоката Руль М.І.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 30 травня 2022 року,

в с т а н о в и в:
Постановою судді 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. 
Стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн. 
Постановою судді Чаленко Д.В. визнаний винуватим у тому, що він 07.05.2022 об 11.22 в м. Полтава по вул. Сінна,42 керував транспортним засобом Hyundai Tucson н.з.  НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, зрачки не реагують на світло.Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним рішенням судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. 
Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження, так як про наявність постанови судді він дізнався лише 20.06.2022. 
Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що справа була розглянута без його участі та він не був належним чином повідомленим про дату судового засідання. 
Зазначає, що поза увагою судді залишилося те, що будь-якої підстави для зупинення автомобіля у працівників поліції не було. Після зупинки працівниками поліції не були роз`яснені йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, а також наслідки відмови від проходження медичного огляду.
При складанні протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції було порушено порядок виявлення у водія ознак стану сп`яніння, не запропоновано провести огляд на місці зупинки, а відразу запропоновано проїхати в медичний заклад.
Порушено вимоги чинного законодавства щодо безперервного відеозапису події.
Вважає, що поняті є упередженими, так як були викликані працівником поліції по телефону та поводили себе як знайомі працівників поліції, при цьому один з понятих є чоловіком працівниці сервісного центру МВС в Полтавській області.
Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови необхідно зазначити таке. 
За положенням ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. 
Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом. 
Згідно з ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу ст. 289 КУпАП. 
З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції справа розглянута без участі ОСОБА_1 , будь-яких даних про належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи матеріали не містять, копію постанови отримав 20.06.2022. Свою апеляційну скаргу подає 30.06.2022. 
Враховуючи викладене, вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду пропущений з поважних причин та повинен бути поновленим. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до таких висновків. 
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Вказані вимоги закону суддею місцевого суду під час розгляду матеріалу щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі. 
Визнаючи ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на докази, які були досліджені у повному обсязі, зокрема: протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмовився від проходження огляду; відозаписом; направленням до медичного закладу. 
Оцінивши зазначені докази, суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП. 
З відеозапису вбачається, що, будучи зупиненим працівниками поліції під час керування автомобілем, після тверджень про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився. З протоколом про адміністративне правопорушення ознайомлений шляхом його зачитування працівником поліції, де власноручно ОСОБА_1 написав свої пояснення, проте від підпису протоколу відмовився.
На підставі п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII поліція згідно з покладеними на неї завданнями, серед іншого, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п.2.9 (а) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідно до цієї Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним наказом МОЗ і МВС від 09.11.2015 р. №1452/735, ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Тобто, встановивши вказані ознаки, працівники поліції зобов`язані запропонувати водієві пройти огляд. 
На підставі п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Сам факт керування транспортним засобом та те, що на відеозаписі зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків, не заперечує сам ОСОБА_1 та його захисник. 
Також з відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було оголошено ознаки наркотичного сп`яніння, виявлені у нього під час зупинки транспортного засобу. Сама по собі незгода ОСОБА_1 щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння, в розумінні ст. 130 КУпАП, не дає йому підстав для відмови від проходження огляду.
При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не проводили огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, не відповідають чинному законодавству, оскільки на підставі п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Вказаних вимог працівники поліції дотрималися, надали направлення для проходження водієм транспортного засобу огляду в медичному закладі.
Також встановлено, що, хоча відеозапис з боді-камери працівника поліції є не безперервним, проте будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не виявлено. Не зазначає про таке і апелянт.
До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи, а також поясненнями самого ОСОБА_1 , який не заперечував свою відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи ОСОБА_1 про упередженість свідків, які були присутні під час події є необґрунтованими, оскільки працівник поліції запросив свідків, як того вимагають норми ст. 266 КУпАП. Під час фіксування відмови ОСОБА_1 останній не зазначавав жодних претензій щодо присутності вказаних свідків та не виказував їх недовіру. Будь-яких доказів упередженості цих свідків сторона захисту не надає, як і не зазначає, яке відношення чоловік співробітниці сервісного центру МВС в Полтавській області чи сама співробітниця має до працівника поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення.
Відповідно, з урахуванням наведеного відсутні й підстави ставити під сумнів пояснення свідків, які маються в матеріалах справи. 
Крім цього, доводи ОСОБА_1 про відсутність у працівників поліції підстав для його зупинки під час керування автомобілем, є безпідставними, так як зупинення транспортного засобу поліцейським не суперечить нормам Закону України «Про Національну поліцію». Разом з цим, підстави для зупинки транспортного засобу не є предметом перевірки суду при вирішенні питання про наявність чи відсутність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КупАП та самі по собі не можуть вказувати на відсутність події правопорушення, як і не спростовують висновків суду про наявність ознак адміністративного правопорушення.
На відеозаписі дійсно не зафіксовано роз`яснення ОСОБА_1 його прав на місці зупинки, проте вказане порушення не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, висновок судді суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, є правильним. 
Необхідно зазначити, що суддя у своїй постанові при встановленні обставин вчинення адміністративного правопорушення помилково зазначила про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою алкотестеру Драгер на місці, так як протокол про адміністративне правопорушення та додані докази свідчать про відмову від проходження огляду в медичному закладі. Тому вказане необхідно вважати опискою.
Щодо твердження ОСОБА_1 про розгляд справи про адміністративне правопорушення без його участі, необхідно зазначити, що справа дійсно була розглянута без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте, участь ОСОБА_1 забезпечено в суді апеляційної інстанції та постанову судді місцевого суду переглянуто з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП. 
З огляду на вказане, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає. 
За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. 
Керуючись ст. 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Полтава від 30 травня 2022 року.
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 30 травня 2022 року щодо ОСОБА_1 – без змін. 
Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя В.М. Герасименко