Постанова
Іменем України 
 
30 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 523/10752/18
 
провадження № 61-20629 св 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,              
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ; 
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл»;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на рішення Суворовського районного суду                      м. Одеси від 12 квітня 2021 року у складі судді Середи І. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року у складі суддів:  Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.    Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2018 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» (далі - ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що на підприємстві він працював з березня 1995 року. Наказом від 03 липня 2018 року його незаконно звільнено з посади слюсаря з ремонту технологічних установок. Згідно з посадовою інструкцією слюсаря в нього має бути фахове посвідчення, якого в нього не було з вини підприємства, так як при переводі на нову спеціальність його не направили на перепідготовку в учбовий комбінат.
Саме з цих причин він чотири дні, знаходячись на робочому місці, не міг на законних підставах виконувати роботу слюсаря, а працювати з порушенням закону про охорону праці не став, бо вже мав гіркий досвід на підприємстві, коли було грубо порушено законодавство про охорону праці, унаслідок чого він став інвалідом.
Підприємство цим скористалося та оформило акти про прогули, незважаючи на те, що він фактично був на роботі, а приступити до виконання посадових обов`язків не міг з вини підприємства. 07 травня 2018 року він захворів,                      а після одужання по дорозі на роботу травмував ногу і довгий час лікувався. 
02 липня 2018 року, вийшовши на роботу після травми ноги з медичною довідкою з призначенням лікарів на легку працю, був викликаний до профсоюзного комітету, де йому повідомили, що його звільняють за прогули. Довідка лікарів про надання легкої праці була проігнорована. 
Такими неправомірними діями відповідача йому було завдано також моральної шкоди.
Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ від 03 липня 2018 року № 39/207к про звільнення його з посади слюсаря з технологічних установок                                         ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України; поновити його на роботі на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл»; стягнути з товариства на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період                                  з 03 липня 2018 року по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на його користь 76 840 грн на відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати.
 
Короткий зміст судових рішень 
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ від 03 липня 2018 року № 39/207 «Про припинення трудового договору» про звільнення ОСОБА_1 з посади слюсаря з ремонту технологічних установок. Поновлено ОСОБА_1 на посаді слюсаря з ремонту технологічних установок ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл». Стягнуто з ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 243 250 грн, 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судового збору.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції, з яким погодився й  суд апеляційної інстанції, виходив з того, що в ті періоди, які відповідач кваліфікував як прогули, позивач знаходився на роботі, отже, прогул з його боку відсутній, а його звільнення є незаконним.
Розмір середнього заробітку судом визначено згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Незаконним звільненням з роботи позивачу заподіяно моральної шкоди, розмір якої визначено судом з урахуванням вимог розумності, справедливості та виваженості.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У грудні 2021 року ТОВ «Олімпекс Купе Інтернейшнл» подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, й порушення норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
 
Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, що передбачають вимоги пункту 3 частини другої                         статті 389 ЦПК України.
 
Також заявник вказує на порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 523/10752/18 із Суворовського районного суду м. Одеси. 
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 травня 2022 року справу передано судді-доповідачеві                   Осіяну О. М.
 
У серпні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не зазначили на підставі яких доказів вони встановили, що позивач знаходився на території товариства, а, отже на роботі, не врахували надані відповідачем докази, а саме: журнал поточного інструктажу з охорони праці щодо не проходження                            ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній був відсутній на роботі; протоколи засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці, кваліфікаційний допуск позивача до другої групи з електробезпеки.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Наказом товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» від 30 квітня 2018 року № 39/159к ОСОБА_1 переведено з посади техніка з інструменту на посаду слюсаря з ремонту технологічних установок (а.с. 47, т. 1).
 
Відповідно до інструкції з охорони праці № 28 для слюсаря з ремонту технологічних установок до такої роботи допускаються особи не молодші                   18 років, які пройшли медичний огляд з урахуванням роботи на висоті, навчені і атестовані по відповідній програмі, які мають групу з електробезпеки не нижчу другої (а.с. 89, т. 1).
 
Наказом від 03 липня 2018 року № 39/207 «Про припинення трудового договору» ОСОБА_1 , табельний номер № НОМЕР_1 , було звільнено з посади слюсаря з ремонту технологічних установок на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с. 6, т. 1).
 
Підставою для звільнення стали: доповідні записки інженера-механіка з експлуатації устаткування та акти про відсутність на робочому місці                               від 30 квітня 2018 року, 02 травня 2018 року, 03 травня 2018 року, 04 травня 2018 року, 02 липня 2018 року, а також повідомлення про надання згоди профспілкового комітету від 03 липня 2018 року № 39/3пк, протокол засідання профспілкового комітету від 03 липня 2018 року № 6.
 
Як убачається з рапортів інженера-механіка ОСОБА_3 від 30 квітня                    2018 року, 02 травня 2018 року, 03 травня 2018 року, 04 травня 2018 року,                    02 липня 2018 року, ОСОБА_1 відсутній на робочому місці (а.с. 31, 34, 38, т. 1).
 
У квітні 2018 року також було складено акт про неявку позивача на робоче місце та про те, що він не приступив до роботи (а.с. 32, т. 1).
 
Згідно з актом від 30 квітня 2018 року, складеним заступником генерального директора з кадрів і охорони праці ОСОБА_4 , інспектором з кадрів ОСОБА_5 , інженером-механіком з експлуатації обладнання                           ОСОБА_3 , слюсар з ремонту технологічних установок ОСОБА_1 відмовився від отримання інструктажу слюсаря з ремонту технологічних установок Портового зернового терміналу» № 28, яка знаходиться на робочих місцях працівників дільниці з експлуатації технологічного обладнання виробничого комплексу механізації ПЗТ (а.с. 131, т. 1).
 
Також 30 квітня 2018 року складено акт начальником служби МТО Дороховим, комірником Костюковим, начальником відділу кадрів Охоти, про відмову ОСОБА_1 від отримання спецодягу і взуття (а.с. 43, т. 1).
 
02 травня 2018 року, 03 травня 2018 року, 04 травня 2018 року, 02 липня                     2018 року складено акти про те, що ОСОБА_1 не приступив до роботи, на робочому місці був відсутнім, письмові пояснення про причини відсутності на робочому місці не надав (відмовився надати) (а.с. 35, т. 1).
 
Як видно з листка непрацездатності позивач хворів з 07 травня 2018 року до 12 травня 2021 року, з 14 травня 2018 року, з 19 травня 2018 року,                                         з 24 травня 2018 року, з 02 червня 2018 року, з 12 червня 2018 року,                              з 22 червня 2018 року по 30 червня 2018 року (а.с.44-46, т. 1).
 
ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи за трудовим каліцтвом, отриманим на даному підприємстві.
 
03 липня 2018 року ОСОБА_1 надано до медико-санітарної частини довідку про стан здоров`я.
 
Як вбачається з роздруківки з Єдиної інформаційної системи адміністрації Одеського морського порту Лабенський Г. А. заходив на територію порту                      30 квітня 2018 року (вхід о 6:43:42, вихід о 16:04:52), 02 травня 2018 року (вхід-о 07:03:28, вихід о 16:28:38), 03 травня 2018 року (вхід о 06:59:38, вихід                               о 16:29:26), 04 травня 2018 року (вхід о 7:11:44, вихід о16:13:54) 02 липня                   2018 року (вхід о 07:05:18, вихід о 16:33:54) (а.с. 171-173, т. 1).
 
2.    Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 400 ЦПК України Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального                                                 чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
 
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
 
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 06 листопада               1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив судам, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). 
 
Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника.
 
Положеннями частини першої статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
 
Вирішуючи спір, суди, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам дійшли правильного висновку про те, що в ті періоди, які відповідач кваліфікував як прогули, позивач знаходився на роботі, отже, прогул з його боку відсутній, а його звільнення є незаконним. Розмір середнього заробітку судом визначено згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Розмір моральної шкоди визначено згідно поданим доказам та з урахуванням положень статей 237-1 КЗпП України, врахувавши вимоги розумності та справедливості.
 
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухвалених судових рішень суду не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суд першої та апеляційного суду                          не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд                        у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Олімпекс Купе Інтернейшнл» залишити без задоволення.
 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                              її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                   О. М. Осіян
 
                                                                                                               О. В. Білоконь    
 
           Н. Ю. Сакара