ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" жовтня 2022 р.           Справа№ 920/116/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Шапрана  В.В. 
          Буравльова  С.І. 
 
секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи:
від позивача: Брухно В.С., 
від відповідача: Грицина В.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради 
на рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 (повний текст рішення складено та підписано 28.10.2021)
у справі №920/116/21 (суддя Котельницька В.Л.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"
до Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради 
про визнання недійсним положення додаткової угоди до договору

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради, у якому просило: визнати недійсними положення розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції № 1 ВС(30113)", у редакції додаткової угоди № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 30113 від 22.03.2019 у частині:
"Фактична ціна купованої Споживачем електроенергії на липень 2019 р., без урахування тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 1,9671 грн., в тому числі ПДВ - 0,32785 грн., за 1 кВт*год. Згідно постанови НКРЕКП від 07.06.2019 р. №954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" тариф на послугу з передачі електричної енергії складає - 347,43 грн/МВт*год (без ПДВ). У зв`язку із зупиненням 27.06.2019  по справі №640/11330/19 Окружним адміністративним судом м. Києва дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954, сторони дійшли згоди про наступне:
У разі визнання адміністративним судом постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" правомірною, сторони домовилися, що Постачальник проводить донарахування Споживачу за послугу з передачі електричної енергії за липень 2019 року згідно з тарифом, установленим постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. До прийняття адміністративним судом рішення по суті показник (Т) при визначенні прогнозованої ціни та розрахунку фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року Постачальником не застосовується".
Рішенням Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 позов задоволено. Визнано недійсними положення Розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції №1-ВС(30113)", в редакції додаткової угоди №1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу №30113 від 22.03.2019, укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" та Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради, в частині:
"У зв`язку із зупиненням 27.06.2019 у справі №640/11330/19 Окружним адміністративним судом м. Києва дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954, сторони дійшли згоди про наступне:
У разі визнання адміністративним судом постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" правомірною, сторони домовилися, що Постачальник проводить донарахування Споживачу за послугу з передачі електричної енергії за липень 2019 року згідно з тарифом, установленим постановою НКРЕКП від 07.06.2019 №954. До прийняття адміністративним судом рішення по суті показник (Т) при визначенні прогнозованої ціни та розрахунку фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року Постачальником не застосовується." 
Стягнуто з Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" 2270,00 грн судового збору.
Суд першої інстанції позов задовольнив і мотивував таке рішення тим, що зміст оспорюваної умови договору щодо визначення обов`язку відповідача з оплати електричної енергії за ціною, яка є регульованою відповідно до чинного законодавства. суперечить ЦК, ПРРЕЕ, Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, що є підставою для визнання її недійсною
Не погодившись із прийнятим рішенням Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 (у складі колегії суддів: головуючого судді - Тищенко О.В., суддів Хрипуна О.О., Станіка С.Р.) рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 скасовано, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову в позові, оскільки сторонами при укладенні додаткової угоди № 1 до Договору № 30113 було дотримано вимоги статей 203, 212, 654 ЦК, Закону України "Про публічні закупівлі", тобто сторони під час визначення обов`язку відповідача оплати електричної енергії за ціною, яка є регульованою, діяли в межах вимог чинного законодавства, а обумовлена позивачем та відповідачем в угоді відкладальна обставина спрямова на запобігання заподіяння сторонам збитків та реальне настання наслідків. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що судом першої інстанції не досліджувався той факт, що договір № 30113 укладено між сторонами за результатами проведеної процедури закупівлі в рамках частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", яким передбачено вичерпні випадки можливості внесення сторонами змін до істотних умови договору про закупівлю, а зміна істотних умов договору повинна бути обґрунтованою.
Постановою Верховного Суду від 27.07.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 у справі №920/116/21 скасовано. Справу №920/116/21 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції не урахував висновків Верховного Суду України та Верховного Суду, щодо наслідків визнання нормативно-правового акта незаконним, а також не надав належної правової оцінки обставинам того, що зупинення дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 відбулося в забезпечення адміністративного позову та відносно певного кола юридичних осіб. Суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином зібрані у справі докази та не встановив пов`язані з ними обставини, що входили до предмета доказування.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради у справі №920/116/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., суддів Шапрана В.В., Буравльова С.І.
Ухвалою суду від 23.08.2022 розгляд справи призначено на 21.09.2022.
До суду 05.09.2022 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" - Брухна В.С. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду 21.09.2022 о 12:20 год.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 ухвалено  розгляд справи №920/116/21 призначений на 21.09.2022 о 12-20 год здійснювати у режимі відеоконференції.
Крім того, до суду від Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у справі №920/116/21, у якому відповідач просив доручити проведення відеоконференції Господарському суду Сумської області.
У судове засідання, яке відбулось 21.09.2022 з`явилися представники позивача. Представник відповідача  не з`явився.  Розгляд справи відкладено на 12.10.2022.
Отже, як убачається зі змісту апеляційної скарги, доводи скаржника/відповідача зводились до того, що:
- позивачем не надано належних доказів стосовно того, що положення розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції № 1-ВС (30113)" в редакції додаткової угоди № 1 до Договору № 30113 порушує публічний порядок, спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, не доведено наявність умислу відповідача у вчиненні цих дій, а Положенням додаткової угоди № 1 розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції № 1-ВС (30113)" не суперечить Конституції України, Цивільному кодексу України, Правилам роздрібного ринку електричної енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, Закону України "Про публічні закупівлі";
- на думку скаржника, позивач не надав суду першої інстанції доказів наявності підстав для часткового визнання недійсними умов укладеної між сторонами Додаткової угоди № 1 до Договору № 30113, а саме визнання недійсною відкладальної обставини, відсутності у відповідача наміру створювати правові наслідки за зазначеним правочином, внаслідок чого підстави для визнання положень договору недійсними (фіктивними) - відсутні; 
- судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наданим відповідачем доказам, а саме тому, що сторони по справі не мали законних підстав для застосування в липні 2019 постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та збільшення ціни за одиницю товару, оскільки реалізація прав і обов`язків сторін, що випливали з вимог постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, була тимчасово зупинена ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2019 № 640/11330/19 до вирішення спору по суті;
- скаржник стверджує, що суд першої інстанції не дослідив той факт, що сторонами при укладенні додаткової угоди № 1 до Договору № 30113 дотримано всі чинні вимоги законодавства, які передбачені ст. 203 Цивільного кодексу України, а також обумовлено відкладальну обставину, що передбачено ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу  України, що свідчить про намір сторін щодо реального настання правових наслідків, що обумовлені умовами додаткової угоди № 1.
- зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки відповідачем двічі в суді першої інстанції було заявлено клопотання про зупинення розгляду справи № 920/116/21 до прийняття та набрання чинності рішенням аміністративного суду по справі № 640/12695/19, однак судом першої інстанції було відмовлено в їх задоволенні, чим порушено процесуальне право, зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу  України.  Також, ухвалою Господарського суду Сумської області від 23.03.2021 було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті, проте ухвалою від 17.06.2021 було задоволено клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження, що не передбачено вимогами Господарського процесуального кодексу України, що також вважає порушенням норм процесуального права;
- скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справі, оскільки сторонами при укладенні Додаткової угоди № 1 до Договору № 30113 було дотримано вимоги ст.ст. 203, 212, 654 Цивільного кодексу України, Закону України "Про публічні закупівлі", тобто сторони під час визначення обов`язку відповідача оплати електричної енергії за ціною, яка є регульованою, діяли в межах вимог чинного законодавства, а обумовлена позивачем та відповідачем в угоді відкладальна обставина спрямова на запобігання заподіяння сторонам збитків та реальне настання наслідків.
Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу зазначав наступне: що НКРЕКП своєю Постановою "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року" від 07.06.2019 № 954 скасувала Постанову НКРЕКП " Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на 2019 рік" від 12.12.2018 року № 1905, а спірна умова Договору виключає можливість застосовувати діючий тариф на послуги з передачі електричної енергії у розмірі 347,43 грн/МВт*год (відповідно до Постанови НКРЕКП №954), то така умова повинна бути визнана судом недійсною, адже зміст правочину не може суперечити нормам чинного законодавства, оскільки показник (Т) - це невід`ємна складова фактичної ціни купованої споживачем електроенергії.
Позивач, акцентує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що Постанова НКРЕКП "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "УКРЕНЕРГО" на II півріччя 2019 року" від 07.06.2019 № 954 на сьогоднішній день  є чинною та належною в застосуванні для врегулювання правовідносин, що склалися між позивачем і відповідачем. Тому, позивач та відповідач при укладенні додаткової угоди до Договору сторони не правильно сприймали дію постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та були переконані, що внаслідок того, що постанова є недіючою, вони обумовлюють обставину, з настанням якої (тобто визнання постанови чинною) у споживача виникне обов`язок остаточного розрахунку (з урахуванням тарифу на надання послуг з передачі електричної енергії) в подальшому.
Враховуючи вищевикладене, позивач зазначив, що посилання скаржника на ст. 212 Цивільного кодексу України, яка визначає таку обставину як відкладальна, є безпідставним, адже, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні, а в даному випадку чітко відомо, що визнання судом Постанови №954 правомірною не настане ніколи, отже постанова НКРЕКП від 07.06.2019 року № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" є нормативно-правовим актом.
Позивач стверджує, що безпідставним є посилання відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів того, що оспорювана умова Договору порушує публічний порядок, спрямована на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним та не доведено наявність умислу відповідача у вчиненні цих дій (не надано вироку, рішення суду з цього питання), оскільки  КП "Міськводоканал" у своїй апеляційній скарзі помилково посилається на положення частини 1 статті 228 ЦК України, яка в свою чергу, визнається як законодавцем (шляхом виокремлення в окрему статтю ЦК України), так і Пленумом Вищого господарського суду України в своїй постанові від 29.05.2013 № 11 окремою, передбаченою законом підставою для визнання правочину саме нікчемним, а не недійсним. 
Позивач зазначає, що не заявляв в своєму позові вищевказаних вимог, тому й обов`язку в позивача доводити, що положення Розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції №1-ВС(30113)", у редакції додаткової угоди №1 до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 30113 від 22.03.2019, порушують публічний порядок, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, незаконне заволодіння ним - не існує. 
Також позивач стверджує, що скаржник дійшов неправильних висновків про те, що судом було порушено приписи норм процесуального права, зокрема п.5 ч.1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідно до указаної вище норми права, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, судом першої інстанції було вірно установлено, що на той час не існувало об`єктивної неможливості розгляду справи № 920/116/21 до набрання законної сили рішенням у справі, на підставі чого суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що безпідставним є твердження відповідача, що судом незаконно було задоволено клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження, оскільки право уточнити свої позовні вимоги у TOB "ЕНЕРА СУМИ" існує лиш на стадії підготовчого провадження, а відповідна необхідність виникла у позивача зв`язку з ухваленням Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постанови у справі №920/1111/19 від 29.04.2021,   яка оприлюднена після закриття підготовчого провадження у даній справі, тобто у зв`язку з виникненням обставин, які не залежали від позивача судом було правомірно задоволено заявлене клопотання про повернення розгляду справи і стадії підготовчого провадження, де розглянута заява про уточнення позовних вимог.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
З матеріалів господарської справи убачається наступне, що 22.03.2019 між ТОВ "Енера Суми" (постачальник) і КП "Міськводоканал" (споживач) укладено договір про постачання          електричної енергії споживачу № 30113, за змістом пункту 1.1 якого цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Відповідно до пункту 1.2 умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ та є однаковими для всіх споживачів. 
За умовами цього договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1); споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору (пункт 5.1); спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії (пункт 5.2).
Додатком № 2 до цього договору є Комерційна пропозиція № 1 ВС (30113) для споживачів, які не відносяться до сегменту ринку, обов`язки постачання яким покладені на постачальника універсальної послуги. У розділі "Ціна" цього додатку зазначено, що фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, становить 2,02 грн з ПДВ за 1 кВт*год. Дана ціна визначена відповідно до положень постанови НКРЕКП від 14.12.2018 № 1906 та діє до 01.07.2019. Про розмір фактичної ціни (тарифу) купованої споживачем електроенергії на наступні розрахункові періоди буде повідомлено відповідно до умов договору.
У разі відсутності такого повідомлення з боку електропостачальника, постачання електричної енергії у розрахунковому періоді здійснюється за прогнозованою ціною (тарифом) за 1 кВт*год постачальника, яка з 01.07.2019 визначається за формулою: Ц=1,1*ОРЦ, де: ОРЦ - прогнозована оптова ринкова ціна, затверджена НКРЕКП на відповідний розрахунковий період з урахуванням ПДВ. При цьому фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді, яка зазначається в акті купівлі-продажу електроенергії, розраховується (визначається) постачальником за формулою: Цфакт = (Вфакт / Wфакт)*Ппост, де Вфак = фактична вартість купівлі постачальником обсягів електроенергії для споживача у ДП "Енергоринок" з урахуванням ПДВ, яка визначається як сума добутків погодинних обсягів споживання електроенергії споживачем та фактичної ціни години за кожну годину кожної доби розрахункового періоду з урахуванням розподілу небалансів та акцизного податку ДП "Енергоринок"; Wфакт - фактичні обсяги споживання електроенергії споживачем у розрахунковому періоді, Ппост - коефіцієнт прибутковості постачальника.
09.09.2019 між сторонами у справі    укладено додаткову угоду № 1   до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти додаток № 2 до договору у новій редакції, визначеній в додатку № 1 до цієї додаткової угоди. Інші умови договору залишаються без змін. Сторони узгодили, що ця додаткова угода набирає чинності з дня її підписання сторонами та скріплення печатками сторін, застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами з 01.07.2019 та діє протягом строку дії договору.
Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди № 1 від 09.09.2019 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113 додаток № 2 Комерційна пропозиція № 1 ВС (30113) викладено в новій редакції, за змістом якої, розділ "Ціна" містить, зокрема такі умови: визначення та скорочення термінів, формули, за якими розраховується оплата електричної енергії у розрахунковому періоді та фактична ціна (тариф) купованої споживачем електроенергії у розрахунковому періоді. Також установлено, що фактична ціна купованої споживачем електроенергії на липень 2019 року, без урахування тарифу на послуги з передачі електричної енергії, становить 1,9671 грн, у тому числі ПДВ - 0,32785 грн, за 1 кВт*год. Згідно з постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на ІІ півріччя 2019 року" тариф на послугу з передачі електричної енергії становить 347,43 грн/МВт*год (без ПДВ) .
Разом із тим у розділі "Ціна" зазначено, що у зв`язку із зупиненням 27.06.2019 у справі № 640/11330/19 Окружним адміністративним судом м. Києва дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, сторони дійшли згоди про наступне: "У разі визнання адміністративним судом постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на ІІ півріччя 2019 року" правомірною, сторони домовилися, що Постачальник проводить донарахування Споживачу за послугу з передачі електричної енергії за липень 2019 року згідно з тарифом, установленим постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. До прийняття адміністративним судом рішення по суті показник (Т) при визначенні прогнозованої ціни та розрахунку фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року Постачальником не застосовується".
З матеріалів справи слідує, що предметом позову ТОВ "Енера Суми" є вимога (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), заявлена до КП "Міськводоканал", про визнання недійсними положення розділу "Ціна" Комерційної пропозиції № 1 ВС(30113), у редакції додаткової угоди № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113 у частині:  "У зв`язку із зупиненням 27.06.2019  у справі № 640/11330/19 Окружним адміністративним судом м. Києва дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, сторони дійшли згоди про наступне: У разі визнання адміністративним судом постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" правомірною, сторони домовилися, що Постачальник проводить донарахування Споживачу за послугу з передачі електричної енергії за липень 2019 року згідно з тарифом, установленим постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. До прийняття адміністративним судом рішення по суті показник (Т) при визначенні прогнозованої ціни та розрахунку фактичної ціни купованої Споживачем електроенергії за липень 2019 року Постачальником не застосовується".
Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема договори та інші правочини.
Як установлено судами, правовідносини сторін у справі, яка розглядається, виникли на підставі договору про постачання  електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113.
Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
У статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено право електропостачальника, зокрема на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів (пункт 3 частини 1), а також встановлений обов`язок електропостачальника, зокрема сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену на ринку електричної енергії, та послуги, що надаються на ринку електричної енергії (пункт 7 частини 2).
Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (пункт 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії").
Згідно з пунктом 5.2 Розділу XI Кодексу системи передачі, укладення договорів про надання послуг з передачі електричної енергії є обов`язковою умовою надання Користувачам доступу до системи передачі. Такий договір укладається між оператором системи передачі та постачальником (пункт 5.3). Оплата послуг з передачі електричної енергії здійснюється за тарифом, який встановлюється Регулятором відповідно до затвердженої ним методики (пункт 5.6).
Державне регулювання ринку електричної енергії у межах повноважень, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та іншими актами законодавства здійснює Регулятор, яким відповідно до статті 1  зазначеного Закону є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом (пункт 3).
До повноважень Регулятора згідно з частиною 3 статті 6  Закону України "Про ринок електричної енергії" належить, зокрема, затвердження методик (порядків) встановлення (формування) тарифів на послуги з передачі електричної енергії; встановлення (зміна) тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, тарифів на послуги з передачі електричної енергії тощо.
Судом установлено, що постановою НКРЕКП від 12.12.2018 № 1905 "Про встановлення тарифу на передачу електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на 2019 рік" установлено ДП "НЕК "Укренерго"  тариф на передачу електричної енергії, включаючи плату за централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаною енергосистемою України, на 2019 рік на рівні 5,926 коп./кВт-год (без урахування податку на додану вартість) з розбивкою по кварталах.
Відповідно до постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго"  на II півріччя 2019 року", яка набрала чинності 01.07.2019, установлено ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 347,43 грн/МВт-год (без урахування податку на додану вартість) та структуру тарифу на послуги з передачі електричної енергії згідно з додатком. Визнано такою, що втратила чинність, постанову НКРЕКП від 12.12.2018 № 1905.
З 01.07.2019 до складу універсальних послуг як четверта окрема складова увійшов тариф на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго", який було введено в дію постановою НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 і у липні 2019 року його визначено в розмірі 347,43 грн/МВт-год без ПДВ.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19 за адміністративним позовом АТ "Нікопольський завод феросплавів" про визнання протиправними та скасування постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955 задоволено заяву АТ "Нікопольський завод феросплавів" про забезпечення позову та зупинено дію постанов НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 та № 955
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2019 у справі       № 640/12695/19 замінено захід забезпечення позову, встановлений ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 у справі № 640/11330/19, а саме: зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 954 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ДП "НЕК "Укренерго" на II півріччя 2019 року" щодо АТ "Нікопольський завод феросплавів", АТ "Запорізький завод феросплавів", АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" та АТ "Дніпроазот"; зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 07.06.2019 № 955 "Про встановлення тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління ДП "НЕК "Укренерго" щодо АТ "Нікопольський завод феросплавів", АТ "Запорізький завод феросплавів", АТ "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", АТ "Дніпроазот".
Суд зазначає, що установлення факту незаконності постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 в судовому порядку на момент розгляду цієї справи не відбулося, а дію цієї постанови з 01.08.2019 зупинено лише щодо визначеного кола суб`єктів, до яких відповідача не включено.
Водночас установлено, що постановою НКРЕКП від 12.07.2019  № 1411 "Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії ПРАТ"НЕК "Укренерго", зокрема  визнано такою, що втратила чинність (з 01.08.2019), постанову НКРЕКП від 07.06.2019 № 954.
З матеріалів справи слідує, що ТОВ "Енера Суми" звернулося до суду з позовом до КП "Міськводоканал", про визнання недійсними положення розділу "Ціна" Комерційної пропозиції № 1 ВС(30113), у редакції додаткової угоди № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113 у відповідній частині, обґрунтовуючи вимоги тим, що зміст умови договору суперечить ЦК, ГК, ПРРЕЕ, Кодексу системи передачі, інтересам держави і суспільства, а умови в цій частині договору не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому позивач послався на ті обставини, що поява такої умови договору сталася через спірну ситуацію щодо постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, якою установлено тариф на послуги з передачі електричної енергії за липень 2019 року, отже при підписанні додаткової угоди № 1, що стало підставою для внесення відповідних змін до Комерційної пропозиції, сторони помилково вважали постанову НКРЕКП від 07.06.2019 № 954 недіючою.
Статтею 15 ЦК передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК).
Зазначені норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Відповідно до положень статті 16 ЦК визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачено статтею 215 ЦК, згідно з частиною 1 якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
У статті 203 ЦК установлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).
З огляду на положення статті 4 ГПК, статей 15, 16 ЦК підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення, отже задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).
Верховний Суд у своїй постанові від 27.07.2022 зазначав, що вирішуючи спір у справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції наведених положень законодавства не урахував, з огляду на предмет і підстави заявленого позову не з`ясував характер спірних правовідносин сторін, належним чином не обґрунтував своїх висновків щодо відмови у задоволенні позову, а також не визначився і в судовому рішенні не зазначив, яку правову норму належить застосувати при вирішенні спору у цих правовідносинах з огляду на те, що позивачем на обґрунтування підстав позову, у тому числі у позовній заяві зазначено, що сторони при внесенні змін до положення розділу "Ціна" "Комерційної пропозиції № 1 ВС(30113)", у редакції додаткової угоди № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 22.03.2019 № 30113, визнання недійсними яких у відповідній частині є предметом позову у цій справі, помилялися щодо обставин, які мають істотне значення та стали підставою для внесення таких змін, а саме щодо дії постанови НКРЕКП від 07.06.2019 № 954, визнання протиправною якої є предметом позову в адміністративній справі, а відтак суд узагалі не дослідив обставин, пов`язаних з цією підставою позову, не надав відповідної правової оцінки відповідним доводам позивача та правовим наслідкам такого правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. 
З урахуванням положень статей    150,    151 КАС України вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою зупинено дію нормативно-правового акта, не скасовує його чинність, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише тимчасово забороняє застосування передбачених цим актом заходів до вирішення спору по суті. А якщо суд за наслідками розгляду справи визнав нормативно-правовий акт незаконним і це судове рішення набрало законної сили, положення зазначеного нормативно-правового акта не підлягають застосуванню (постанова ВС від 10.06.2020 у справі 910/11730/19).
Таким чином, установлення факту незаконності постанови НКРЕКП від 07.06.2019 №954 у судовому порядку на момент розгляду цієї справи не відбулося,  а дію указаної постанови з 01.08.2019 зупинено лише щодо визначеного кола суб`єктів, до яких відповідача не включено.
Водночас постановою НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411 визнана такою, що з 01.08.2019 втратила чинність постанова НКРЕКП від 07.06.2019 № 954. 
Ураховуючи положення постанови НКРЕКП №954 з відповідним тарифом за липень 2019 року були для відповідача чинними.
На переконання колегії суддів зміст спірної умови в Договорі суперечить Цивільному кодексу України, Правилам роздрібного ринку електричної енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  від 14.03.2018 №312, Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП 14.03.2018 №309, щодо визначення обов`язку відповідача з оплати електричної енергії за ціною, яка є регульованою відповідно до чинного законодавства.
З огляду на вищевикладене, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, доведені матеріалами справи,у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню,  як обґрунтований та  документально підтверджений.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти скаржника.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради на рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 18.10.2021 у справі №920/116/21 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути  оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.   
          Повний текст постанови складено та підписано 24.10.2022. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Андрієнко 

Судді                                                                                В.В. Шапран

                                                                                С.І. Буравльов