У х в а л а
    
22 листопада 2022 року
м. Київ
 
справа № 487/1326/20
 
провадження № 61-1207ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми боргу,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
04 травня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило оскаржувані судові рішення в частині задоволених вимог щодо стягнення інфляційних втрат скасувати.
 
Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 травня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» надало виправлену касаційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення, зазначивши, що строк подання касаційної скарги банк не пропустив, оскаржувану копію постанови апеляційного суду банк не отримував, не надавши, при цьому, жодних доказів. Крім того, як зазначає заявник, оскільки, на даний час в Україні діє оголошений Указом Президента України воєнний стан, який безперервно триває з 24 лютого 2022 року та продовжений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії військового стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ. Воєнний стан, на думку заявника, є об`єктивною та поважною причиною поновлення процесуальних строків.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 червня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявникові.
 
У липні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» повторно подало до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених інфляційних втрат й залишити в силі оскаржувані судові рішення в інших частинах.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 липня 2022 року визнано наведені АТ КБ «ПриватБанк» підстави для поновлення строку неповажними, касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху для усунення її недоліків. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявникові.
 
У листопаді 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» втретє подало до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, в якій просить поновити строк на касаційне оскарження, скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволених інфляційних втрат й залишити в силі в інших частинах оскаржувані судові рішення.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Як на підставу для поновлення строку на касаційне оскарження заявник вкотре вказує, що процесуальний строк для подання касаційної скарги банк не пропустив, оскаржувану копію постанови апеляційного суду банк не отримував, з посиланням на те, що докази містяться в матеріалах справу, яку Верховний Суд витребував ухвалою для розгляду іншої касаційної скарги. Крім того, як зазначає заявник, оскільки, на даний час в Україні діє оголошений Указом Президента України воєнний стан, який безперервно триває з 24 лютого 2022 року. Воєнний стан, як на думку заявника, є об`єктивною та поважною причиною для поновлення процесуального строку.
 
Однак вказані заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження також не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є такими, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу й не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень. 
 
Зазначені причини пропуску строку є по суті аналогічними, які заявник зазначав у касаційній скарзі і які вже були визнані неповажними.
 
Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» було достовірно відомо про наявність апеляційного перегляду цієї справи, оскільки саме за апеляційною скаргою банку було ухвалено судове рішення апеляційної інстанції, тому заявник зобов`язаний з розумним інтервалом часу цікавитися провадженням у справі.
 
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до пункту 31 частини 11 статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», затверджений Указ Президента України 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому, продовжено й триває досі.
 
Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02 березня 2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.
 
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами.
 
В умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.
 
Отже, встановлений судом строк може бути поновлений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом в Україні.
 
Разом з тим, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, заявником не доведено, що зазначені ним обставини пропуску строку на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021  рокуунеможливили подання касаційної скарги у визначений законодавством строк, тобто за два місяці до введення в Україні воєнного стану.
 
Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 487/1326/20, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали від 05 травня 2022 року про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кащенка С. О. на постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у цій справі, що АТ КБ «ПриватБанк» було достовірно відомо про судовий розгляд цієї справи в апеляційному порядку, а саме:  відповідно до повідомлення про вручення судової повітки від 10 грудня 2021 року (а. с. 214) про дату розгляду справи; долучення заявником до матеріалів справи письмових пояснень разом з доданими матеріалами від 18 грудня 2021 року (а. с. 215-222); ознайомлення з процесуальними правами та обов`язками учасників справи від 20 грудня 2022 року (а. с. 229), а саме представника АТ КБ «ПриватБанк»; протоколу судового засідання (а. с. 230) щодо участі заявника під час розгляду справи; вступної та резолютивної частини тексту постанови Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року (а. с. 231).
 
Отже, заявником не наведено інших поважних обставин, які б перешкоджали йому своєчасно реалізувати своє право на касаційне оскарження. 
 
Верховним Судом установлено, що відповідно до даних офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР) оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції було оприлюднено 23 грудня 2021 року, а з касаційною скаргою заявник вперше звернувся до суду касаційної інстанції лише 04 травня 2022 року.
 
Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Заявнику неодноразово надавався строк для усунення недоліків касаційної скарги, однак він не скористався своїми процесуальними правами, не проявив належної обачності у захисті своїх прав.
 
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).
 
Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (статті 43, 49 ЦПК України).
 
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а  також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). 
 
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
 
Заявник після подачі апеляційної скарги не демонстрував готовність брати участь у розгляді цієї справи.
 
Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
 
Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
 
Пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
 
Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
 
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
 
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.
 
Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
 
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у практиці Європейського суду з прав людини.
 
Так, у параграфі 41 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у  їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
 
Аналогічні висновки викладені ЄСПЛ також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18  січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
 
Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є  складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
 
Оскільки касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» подана з пропуском строку на касаційне оскарження, а наведені підстави для поновлення пропущеного строку визнані неповажними та заявником не наведено інших поважних підстав для поновлення строку, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 4 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми боргу відмовити.
 
Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами направити заявникові.                                                       
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                   О. В. Білоконь

                                                                                                                         Н. Ю. Сакара