УХВАЛА

31 жовтня 2022 року 
м. Київ
справа №705/4018/17
адміністративне провадження № К/990/27525/22  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Уханенка С.А., Шевцової Н.В.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №705/4018/17 за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про стягнення середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
стягнути з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку в розмірі 88 002, 72 грн за період з 17 листопада 2015 року по 28 вересня 2017 року включно;
стягнути з відповідача 5 000 грн моральної шкоди, в зв`язку з тривалою невиплатою коштів, належних до виплати при звільненні, в розмірі середньої заробітної плати за 6 місяців.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2019 року закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2021 року у справі замінено позивача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
12 жовтня 2022 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.
Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Водночас пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього   Кодексу   позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Відповідно до примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у цій статті розуміються, зокрема, особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесені до першої - третьої категорій.
З матеріалів касаційної скарги та рішень судів попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_2 займав посаду сільського голови с. Громи Уманського району Черкаської області.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посада позивача відноситься до четвертої категорії.
З огляду на викладене, посада публічної служби, яку обіймав ОСОБА_2 та у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції».
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, як справи незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.
У своїй касаційній скарзі скаржник не наводить виключних обставин, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б надавали можливість оскарження в касаційному порядку судових рішень, ухвалених в зазначеній у справі, як справі незначної складності.
На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №705/4018/17 за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області про стягнення середньої заробітної плати за весь період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.
Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                О.В. Кашпур

Судді:                                                                                                    С.А. Уханенко

                                                                                                    Н.В. Шевцова