ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/540/22 Справа № 179/584/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Паромової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма “Личкове” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське”, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ТОВ “Агрофірма “Личкове” звернулися до суду з позовом до ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.
В обґрунтування позовних вимог  ТОВ “Агрофірма “Личкове” посилалися на те, що  12 грудня 2010 року між ТОВ “Агрофірма “Личкове” та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки предметом якого є оренда (користування) земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322 розташованої на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, який зареєстровано 24 січня 2012 року. Вказаний договір оренди укладено строком на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації, тобто термін дії договору визначено до 24 січня 2022 року, відповідно до п.2.3 договору. Спадкоємцем земельної ділянки, що є предметом договору оренди, є ОСОБА_1 , яка з моменту набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування не заперечувала проти його існування, не ініціювала зміну, розірвання чи переукладення договору оренди землі і не зверталась з такими проханнями, отримувала оренду плату у встановленому розмірі та строки. У листопаді 2018 року позивачем було запропоновано власнику земельної ділянки ОСОБА_1 переукласти договір оренди землі на новий строк і ОСОБА_1 погодилась на вказану пропозицію, власноручно підписавши примірники договору оренди землі. Після підписання договору оренди землі позивачем разом з необхідним пакетом документів було подано до державного реєстратора договір оренди землі для реєстрації речового права - права оренди за вказаним договором. У реєстрації вказаного речового права було відмовлено у зв`язку з наявністю у відомостях Державного земельного кадастру інформації про зареєстрований договір оренди вказаної ділянки за ТОВ Агрофірма “Олімпекс-Агро”. У жовтні 2019 року до позивача звернувся представник ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”, повідомивши про необхідність виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , для передачі у користування ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”. Саме з вказаного звернення позивачеві стало відомо про існування зареєстрованого речового права (права оренди) земельної ділянки ОСОБА_1 за ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”. Дані обставини також було перевірено за допомогою інтернет-ресурсу Держгеокадастру та виявлено факт реєстрації 25 червня 2019 року за № 32149654 речового права - права оренди землі щодо земельної ділянки ОСОБА_1 за ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося. Цей факт унеможливлює здійснення державної реєстрації договору оренди землі, укладеного між власником та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”, до закінчення строку дії попереднього договору укладеного між власником та позивачем. На підставі наведеного ТОВ “Агрофірма “Личкове” просили  суд визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” (код ЄДРПОУ 41102163), речове право за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 25 червня 2019 року за №32149654; зобов`язати державного реєстратора чи посадову особу Міністерства юстиції України вчинити дії по виключенню (скасуванню) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про державну реєстрацію права оренди за ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” (код ЄДРПОУ 41102163) на земельну ділянку площею 5.770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року задоволено позовні вимоги ТОВ “Агрофірма “Личкове”. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” (код ЄДРПОУ 41102163), речове право за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 25 червня 2019 року за № 32149654. Скасовано державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5.770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322, за ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” (код ЄДРПОУ 41102163). Стягнуто з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ “Агрофірма “Личкове”, код ЄДРПОУ 36679474 (Дніпропетровська область, Новомосковський (Магдалинівський) район, с. Личкове, вул. Комарова, 94 А) судовий збір у сумі 1 135 грн. Стягнуто з ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”, код ЄРДПОУ 41102163 (м. Київ, пр. Перемоги, 121-В) на користь ТОВ “Агрофірма “Личкове”, код ЄДРПОУ 36679474 (Дніпропетровська область, Новомосковський (Магдалинівський) район, с. Личкове, вул. Комарова, 94 А) судовий збір у сумі 1135 грн.
В апеляційній скарзі ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” просить рішення суду від 11 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ “Агрофірма “Личкове”, посилаючись на порушенням судом норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства – ЗК України, Законом України “Про оренду землі” .
Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Законом України “Про оренду землі” визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.
Згідно ст. 1 Закону України “Про оренду землі” оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Відповідно до ст. 6 вказаного закону право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.
Згідно ст. 13 Закону України “Про оренду землі” договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Відповідно до ст.15 Закону України “Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно ч.2 ст.15 Закону України “Про оренду землі”установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Статтею 17 Закону України “Про оренду землі” об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди.
Відповідно до ст. 19 Закону України “Про оренду землі” строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
Згідно з ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
       Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
       Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
       Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
       Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.
       У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
       У справі встановлено, ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на землю серія ДП № 057301, виданого головою Магдалинівської районної адміністрації Магдалинівського району Дніпропетровської області 20 вересня 2002 року, належала земельна ділянка (пай) на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322 (а.с.229).
12 грудня 2010 року між ТОВ “Агрофірма “Личкове” та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки предметом якого є оренда (користування) земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322 розташованої на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, який зареєстровано Магдалинівським відділом Дніпропетровської філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» 24 січня 2012 року за № 122230004000905. Вказаний договір оренди укладено строком на 10 років починаючи з дати його державної реєстрації, згідно п.2.3 договору (а.с. 7-12). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер (а.с.208).
Із копії спадкової справи, заведеної Магдалинівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 березня 2015 року, виданого Магдалинівською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, спадкоємцем померлого - власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322 розташованої на території Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області є ОСОБА_1 (а.с.230).
30 листопада 2018 року між ТОВ “Агрофірма “Личкове” та ОСОБА_1 було переукладено договір оренди спірної земельної ділянки на новий строк на 10 років (а.с.10). 
Слід зазначити, державна реєстрація вказаного договору оренди земельної ділянки від 30 листопада 2018 року у встановленому законом порядку проведена не була.
18 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 5,770 га, кадастровий номер 1222384000:01:001:0322 на 7 років. Тобто було укладено договір оренди тієї ж земельної ділянки, що відповідно до вищевказаного договору оренди від 12 грудня 2010 року, зареєстрованого у державному реєстрі 24 січня 2012 року, була передана за життя ОСОБА_2 в оренду ТОВ “Агрофірма “Личкове” (а.с.176-178). 
       Також, встановлено, ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” зверталося до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, в якому просили визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 12 грудня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ “Агрофірма “Личкове”, зареєстрованого у державному реєстрі 24 січня 2012 року.
       Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2021 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог  ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” було відмовлено. У цій  справі за позовом ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” до ОСОБА_1  про визнання недійсним договору оренди земельної ділянкивстановлено, 18 червня 2019 року між  ОСОБА_1  та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське” був укладений договір оренди землі площею 5.770 га з кадастровим номером 1222384000:01:001:0322, розташованої на території Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Вказаний Договір оренди укладено строком на 7 (сім) років, який був зареєстрований державним реєстратором Комунального підприємства «Криничанське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області Шмідт (номер запису про інше речове право 32149654 від 26 червня 2019 року)(а.с.234-238).
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Таким чином, оскаржуваний договір оренди земельної ділянки у цій справі, яка зараз переглядається, та який був укладений 18 червня 2019 року між  ОСОБА_1  та ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”,  є недійсним з моменту його вчинення, оскільки на час його укладення та на час його реєстрації 26 червня 2019 року за ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”  права на оренду землі, був чинним договір оренди спірної земельної ділянки від 12 грудня 2010 року, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ “Агрофірма Личкове” та зареєстрований 24 січня 2012 року, оскільки вказаний договір оренди від 12 грудня 2010 року було укладено строком на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації, тобто термін дії цього договору визначено до - 24 січня 2022 року, відповідно до п.2.3 договору. 
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ “Агрофірма “Личкове” до ТОВ “Аграрне підприємство “Придніпровське”, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог, їх безпідставності є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з”ясування судом обставин справи, незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Аграрне підприємство “Придніпровське” – залишити без задоволення.
       Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П. Красвітна

О.В. Свистунова