Справа № 1309/9120/12                                Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І. 
Провадження № 22-ц/811/819/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія: 68

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       13 вересня 2022 року                                                 м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: заявника  ОСОБА_1 , представника 
                         Сихівського ВДВС у м.Львові ЗМУ МЮ – Рудницької М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), зобов`язання заступника начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) вчинити певні дії,

                        в с т а н о в и в:
25 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати неправомірною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у виконавчому провадженні №64347922 про примусове виконання рішення №1309/9120/12 щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», у період з 17.12.2021 року по 25.01.2022 року; зобов`язати заступника начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Рудницьку М.О. або іншого державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження №64347922, усунути порушення (поновити порушене право), шляхом здійснення заходів примусового виконання рішення №1309/9120/12, передбачених статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: винести 32 (тридцять дві) постанови про накладення на боржницю ОСОБА_2 штрафу та вжити інші заходи примусового виконання рішення, передбачені Законом, з чим, у відповідності до вимог статті 453 ЦПК України, повідомити суд та його (стягувача) про виконання ухвали не пізніше ніж у 10-денний строк з дня її одержання.
В обґрунтування заявлених вимог заявник посилався на те, що на виконанні заступника начальника Сихівського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі – Сихівський ВДВС ЗМУ МЮ) Рудницької М.О. перебуває виконавче провадження (далі – ВП) №64347922 від 02.02.2021 року про зобов`язання боржниці ОСОБА_2 усунути йому ( ОСОБА_1 ) перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2013 року у справі №1309/9120/12, в якому, не дивлячись на численні рішення судів, в тому числі й рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 17.10.2021 року у справі №12962/19 «Вихованок проти України», в якому зазначено, що втручання державних виконавців по суті зводиться лише до повідомлення про неуспішні спроби провести побачення та відмову дитини бачитися з батьком, та вказано на потребу розробки комплексної стратегії виконання, зокрема, цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляє ознаки відчуження одного з батьків, а також, незважаючи на його ( ОСОБА_1 ) попереднє 16.12.2021 року звернення до суду із скаргою, – бездіяльність державного виконавця триває і станом на 25.01.2022 року відсутнє виконання рішення суду в повному обсязі. 
Звертає увагу, що рішенням суду зобов`язано матір дитини ( ОСОБА_2 ) усунути йому ( ОСОБА_1 ) перешкоди у спілкуванні з дитиною у визначені дні побачень, а саме: щотижнево з 18.00 год. п`ятниці до 21.00 год. суботи за місцем проживання батька; щотижнево з 18.00 год. до 21.00 год. середи спільна прогулянка з батьком; 15 днів у зимовий та 15 днів у літній період спільного відпочинку з батьком, і судом 13.01.2015 року роз`яснено спосіб виконання рішення суду, зокрема, про обов`язок боржниці передати малолітню дитину батькові у визначені дні побачень за місцем проживання батька, усуваючи будь-які психологічні, психічні, фізичні чи інші обставини, дії чи фактори, які перешкоджають батькові брати участь у вихованні дитини за його місцем проживання.
Наголошує, що у зв`язку з невиконанням боржницею рішення суду у вказаний період з 17.12.2021 року по 25.01.2022 року, державний виконавець за наслідками перевірки виконання рішення суду зобов`язана була по кожному випадку невиконання боржницею рішення (32 рази) винести постанову про накладення штрафу, позаяк, державний виконавець лише 30.12.2021 року винесла постанову про накладення штрафу, в якій не попередила боржницю про кримінальну відповідальність, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Також заявник звертає увагу, що за десять місяців існування виконавчого провадження з моменту його відкриття 02.02.2021 року, державний виконавець один раз – 07.12.2021 року направила боржниці вимогу про виконання рішення суду, а в подальшому, обмежувалась лише складанням актів про неуспішні спроби виконати рішення суду, посилаючись на відмову дитини бачитись із батьком, у зв`язку з чим, відбулась лише одна зустріч дитини з батьком – 17.12.2021 року, яка тривала 20 – 25 хвилин та полягала в проговорюванні дитиною образ на батька, на вимогу матері – боржниці ОСОБА_2 . 
Вважає, що упереджене ставлення дитини до батька та небажання спілкуватись з ним, є наслідком свідомого налаштування матір`ю дитини проти батька, який з 14.08.2014 року не має доступу до дитини, яка почала виявляти очевидні ознаки відчуження від батька, а тому потребує відповідної підтримки та правильної організації державним виконавцем рішення суду для забезпечення права батька на спілкування з дитиною та участь у її вихованні. 
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року скаргу  ОСОБА_1  задоволено частково.
Визнано неправомірною бездіяльність Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні №64347922 про примусове виконання рішення №1309/9120/12 щодо нездійснення заходів примусового виконання рішення, передбачених статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» з 24.12.2021 року по 25.01.2022 року.
В задоволенні решти вимог – відмовлено.
Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким його вимоги за скаргою задовольнити в повному обсязі. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та належним чином не проаналізував суті зобов`язань, дійсних правовідносин і завдань судового контролю в системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ у справі №12962/19 «Вихованок проти України» та не врахував відповідні конвенційні норми щодо поваги до сімейного життя та найкращі інтереси дитини і її права на спокійне та щасливе дитинство, сімейне виховання і гармонійний розвиток особи; проігнорував правові позиції Верховного Суду, які викладені у постановах від 30.09.2021 року (справа №176/1955/20) та від 12.04.2021 року (справа №638/12278/15-ц); не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а саме: психологічне здоров`я дитини і очевидні психотравмуючі факти, згідно встановлених у пункті 32 рішення ЄСПЛ очевидних проявів батьківського відчуження та потреби підтримки дитини.
Наголошує, що поза увагою суду та без належного реагування залишилась повна і безпідставна відсутність виконання рішення, а тому суд повинен був задовольнити вимогу про зобов`язання державного виконавця винести 32 постанови про накладення штрафу на боржника та вжити інші заходи примусового виконання рішення, передбачені законом, що сприяло б поновленню порушеного права стягувача.
Звертає увагу, що забезпечення виконання судового рішення є обов`язком держави, а тому не погоджується з висновками суду першої інстанції про ненадання ним (заявником) доказів щодо невиконання боржником рішення суду.
Крім того, вважає, що врахування позиції дитини слід розцінювати критично, оскільки дитина перебуває під виключним впливом матері, тому він (стягувач) вправі очікувати від держави належного виконання рішення суду та вжиття до боржниці достатніх примусових заходів. 
28.04.2022 року Сихівський ВДВС ЗМУ МЮ подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.
Вважає, що заявником неправильно визначено суб`єктний склад учасників даних правовідносин та безпідставно пред`явлено вимогу про бездіяльність ЗМУ МЮ (м. Львів).
Звертає увагу, що у даному випадку, виконання рішення не може бути можливим у зв`язку з небажанням дитини спілкуватись із стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. 
13.09.2022 року Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Львів) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта і просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Вважає, що заявником неправильно визначено суб`єктний склад учасників даних правовідносин та безпідставно пред`явлено вимогу про бездіяльність ЗМУ МЮ (м. Львів), разом з тим, ухвалу суду першої інстанції не оскаржувало.
Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1  в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника Сихівського ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ – Рудницької М.О., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав. 
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Так, зокрема, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.
Для виконання своїх обов`язків, виконавець під час виконавчого провадження наділений правом: проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Загальні правила щодо порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, передбачені статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, зокрема, частиною другою статті 63 Закону визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.3 ст.63 Закону, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій виконавець доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.3 ст.63 Закону).
Спеціальними нормами, які містяться у статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», врегульовано порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.
Так, зокрема, у статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.
У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.
Частиною сьомою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.
Отже, Законом визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем не було вжито усіх передбачених Законом заходів примусового виконання рішення, зокрема, при повторному невиконанні боржницею рішення суду, разом з тим, вимога заявника про зобов`язання державного виконавця винести тридцять дві постанови про накладення на боржницю  ОСОБА_2  штрафу за всі випадки невиконання нею рішення у названий заявником період не може бути задоволена, оскільки це суперечить наведеним вище положенням статтей 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, підстав для висновку про скасування чи зміну ухвали суду першої інстанції за апеляційною скаргою заявника немає, а іншими учасниками справи ухвала у задоволеній частині вимог не оскаржувалась, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
У зв`язку з перебуванням одного із членів колегії суддів у відпустці в період з 19 по 23 вересня 2022 року, повний текст постанови складений в перший робочий день після відпустки – 26 вересня 2022 року.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 лютого 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 26 вересня 2022 року.

Головуючий                                          С.М. Бойко 

Судді:                                                          С.М. Копняк 

                                        А.В. Ніткевич