Постанова
Іменем України
 
09 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 607/1677/22
провадження № 61-4981св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Комунальне підприємство «Тернопільводоканал», 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 
2022 року у складі судді Кунець Н. Р. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 травня 2022 року у складі колегії суддів: Храпак Н.М., Дикун С. І., Парандюк Т. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Тернопільводоканал» (далі - КП «Тернопільводоканал») про захист прав споживача.
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 03 лютого 2022 року 
ОСОБА_1 надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 
 
15 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 18 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 19 травня 2022 року, позовну заяву визнано неподаною 
і повернуто.
 
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2022 року про усунення недоліків позовної зави.
 
Суд першої інстанції зазначив, що у новій редакції позовної заяви ОСОБА_1 
не виклав чітко обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги про захист права споживача; не визначив обсягу порушених відповідачем прав 
та конкретний спосіб (способи) захисту прав або інтересів; не зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми понесених судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи; не вказав відомості щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Суд також вказав, що ОСОБА_1 не подав суду копій всіх документів, що додаються до позовної заяви, зокрема до примірника позовної заяви, що має бути надісланий відповідачу.
 
Суд першої інстанції вказав, що зазначення у заяві, поданій як уточнена позовна заява, про ймовірність наявності у відповідача певних документів не позбавляє позивача обов`язку додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, 
що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, як це передбачено частиною першою статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України).
 
Апеляційний суд погодився з таким висновком суду першої інстанції.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
У червня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 19 травня 2022 року і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У касаційній скарзі вказує на порушення норм процесуального права та зазначає про безпідставність висновків судів першої й апеляційної інстанцій про те, 
що його позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177, 185 ЦПК України.
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу 
до касаційного суду не направили.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 червня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі № 607/1677/22, витребувано справу з Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд встановив, що 31 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до КП «Тернопільводоканал», в якому просив:
1)     відкрити провадження за цим позовом про захист права споживачів, справу розглядати виключно в порядку загального позовного провадження із викликом сторін.
2)     використати, починаючи з підготовчого судового засідання, в якості доказової бази у цій справі справу № 607/12562/19, яка зараз знаходиться в архіві Тернопільського міськрайонного суду.
3)     у підготовче судове засідання зобов`язати відповідача, так як мої неодноразові інформаційні запити до нього, про які вказано у позові 
та у матеріалах, зазначених у додатку до нього, результатів у формі, зокрема і підтвердження відповідачем достовірності розрахованих ним 
в одноособовому порядку сум на дату подання позову до суду не дали, надати достовірну інформацію про те: 
а) з якої середньодобової норми споживання в літрах на одну особу, яка безпосередньо пов`язана із типом газового обладнання у житловому помешканні АДРЕСА_1 для підігріву холодної води та за якими тарифами (ким, коли та на підставі чого встановлені) провадилось нарахування вартості послуг з централізованого питного водопостачання холодної води та центрального водовідведення 
у період з 23 лютого 2000 року до 10 квітня 2014 року з розбивками 
по місяцях; 
б) з якої середньодобової норми споживання в літрах на одну особу, яка безпосередньо пов`язана із типом газового обладнання у житловому помешканні АДРЕСА_1 для підігріву холодної води та за якими тарифами (ким, коли та на підставі чого встановлені) провадилось нарахування вартості послуг з централізованого питного водопостачання холодної води та центрального водовідведення 
у період з 11 квітня 2014 року до 05 березня 2021 року з розбивками 
по місяцях.
4)     у зв`язку з неодноразовим небажанням відповідача підтвердити наступні суми нарахувань за послуги з централізованого питного водопостачання холодної води та централізованого водовідведення (у порядку досудового урегулювання спору) за особовим рахунком позивача за: 01 травня 
2019 року - 17 034,62 грн, за 31 березня 2021 року - 15 876,20 грн, 
04 червня 2021 року - 14 063,16 грн, а також від 12 січня 2022 року - 
13 351,63 грн., визнати їх недійсними із дат, які відповідають цим нарахуванням.
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 03 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків, а саме для подання позовної заяви, оформленої відповідно до статті 175 ЦПК України, з чітким викладенням вимог щодо предмета спору та їх обґрунтуванням, зокрема, у разі подання позову відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» із зазначенням, яке саме його право як споживача порушене (стаття 21 цього Закону), а також з дотриманням вимог частини першої статті 177 ЦПК України щодо кількості копій позовної заяви та копій доданих до неї документів.
 
У визначений в ухвалі від 03 лютого 2022 року строк ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків, однак вимог процесуального закону щодо форми 
і змісту позовної заяви, а також про долучення до неї доказів на підтвердження викладених фактів, про дотримання яких йшлося в ухвалі, не виконав.
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 18 лютого 2022 року позовну заяву визнано неподаною та повернено 
ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням ним вимог ухвали від 03 лютого 2022 року.
 
ОСОБА_1 роз`яснено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з відповідною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України в редакції, чинній на дату подання касаційної скарги (далі - 
ЦПК України), завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод 
чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції 
в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, а також матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Принцип диспозитивностіцивільного судочинства, визначений у статті 13 ЦПК України, вимагає від суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
При зверненні до суду позивач самостійно визначає предмет позову, його підстави, коло відповідачів. До обов`язків суду входить установлення обґрунтованості позову який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
 
Закон, а саме стаття 263 ЦПК України, вимагає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права 
із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
 
Обов`язки, права сторін, які звертаються до суду як учасники процесу, чітко визначені, зокрема, у статтях 43, 44 ЦПК України.
 
При цьому особа, яка звернулась до суду як сторона судового процесу, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
 
Вимоги про те, в якій процесуальній формі особа, що вважає себе позивачем, викладає свої вимоги у позовній заяві щодо предмета спору та їх обґрунтування, вказані у статті 175 ЦПК України. Зміст цієї статті не містить двозначнихабо незрозумілих тверджень і вказує на те, що позовна заява приймається 
до розгляду судом лише у тому випадку, якщо вона оформлена у відповідно 
до статті 175 ЦПК України.
 
Якщо подана позовна заява за формою та змістом не відповідає статті 175 ЦПК України, до розгляду вона не приймається відповідно до статті 185 ЦПК України.
 
Стаття 185 ЦПК України зобов`язує суд у разі, якщо подана позовна заява 
не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, надати строк на усунення 
її недоліків. Це означає, що особа, яка звертається із позовною заявою, зобов`язана виконати вимоги процесуального закону та подати позовну заяву 
у чітко встановленій законом формі.
 
Ураховуючи, що розгляд позовної заяви відбувається згідно з нормами процесуального закону, до змісту і форми позовної заяви, крім іншого висуваються загальні вимоги як до ділового документа. 
 
Для проведення судового процесу важливо чітко визначити позовні вимоги (предмета позову), оскільки в розумінні процесуального закону справа, яка 
не має чітко визначених позовних вимог, не може розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки такий судовий розгляд позбавлений матеріального і процесуального правового змісту і за будь-яких умов не може мати наслідком відповідний правомірний результат. Аналогічний за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2019 року у справі № 306/544/17.
 
У цій справі встановлено, що   ОСОБА_1 при поданні позовної заяви 
не дотримався ні вимог статті 175 ЦПК України, ні вимог щодо мови офіційного документа, адже одержавши ухвалу суду першої інстанції про усунення недоліків, заявник не лише не надав нову редакцію позовної заяви, а й висловив повну незгоду з процесуальними діями суду, тобто не усунув недоліки позовної заяви 
у строк, встановлений судом, тому суд обґрунтовано вважав позовну заяву неподаною і повернув її позивачеві.
 
При цьому згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, про що суд роз`яснив позивачеві, повертаючи позовну заяву.
 
Отже, суд при постановленні оскаржуваної ухвали від 18 лютого 2022 року діяв 
у межах закону та у встановлений законом спосіб.
 
Доводи касаційної скарги про безпідставність висновків суду ґрунтуються 
на неправильному тлумаченні цивільного процесуального закону.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки такі судові рішення 
є законними та обґрунтованими, прийняті з дотриманням вимог процесуального та матеріального закону, а доводи касаційної скарги висновків судів 
не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної 
чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. З огляду 
на те що суд касаційної інстанції рішення не змінює та не ухвалює нове, підстав для перерозподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених 
у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 
від 18 лютого 2022 року та постанову Тернопільського апеляційного суду 
від 19 травня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. М. Коротун  	
 	М. Є. Червинська