Постанова
Іменем України
 
06 грудня 2022 року   
 
м. Київ 
 
провадження № 22-ц/824/11704/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді: Мазурик О. Ф., 
суддів: Желепи О. В., Кравець В. А., 
за участю секретаря Ратушного А. В.,  
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса 
            
на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області
 
від 23 березня 2010 року
 
в складі судді Сердинського В. С.
 
у цивільній справі №2-143/10 Броварського міськрайонного суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_1 
 
до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області
 
про визнання права на земельну частку (пай) 
 
                                                 У С Т А Н О В И В:
 
В липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, в якому просив визнати за ним право на земельну ділянку частку (пай) в умовно кадастрових одиницях - 1,42, як члена КСП "Щорса" за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, які знаходяться в адміністративних  межах Княжицької сільської ради. 
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він працював в радгоспі                     ім. Щорса Київського спеціалізованого тресту овочево-карторплярських радгоспів Головного управління радгоспів при Раді Міністрів УРСР з 18.02.1977. При розпаюванні земель належних КСП "Щорса" у 1996 році він повинен був отримати земельну частку (пай), (розмір земельної частки паю становить в умовних кадастрових одиницях - 1,42 га), однак не отримав його, оскільки не був включений у списки на отримання сертифікатів на земельну частку (пай), так як помилково був пропущений в списку.
Зазначив, що за умовами колективного договору радгоспу ім. Щорса на 1995-1996 рок, працівники, які звільнені по переводу мають право на одержання земельного і майнового паю, а згідно протоколу №12 зборів уповноважених співвласників земельних і майнових паїв колишнього КСП ім. Щорса від 14.03.2006, зборами уповноважених було вирішено включити в списки на одержання земельного паю працівників колишнього КСП ім. Щорса, які були пропущені при складанні списків та які були звільнені по переводу.
На час розпаювання земель належних КСП ім. Щорса він залишався членом зазначеного підприємства, бо був переведений на роботу на інше підприємство із радгоспу ім. Щорса, у зв`язку з цим звернувся до Княжицької сільської ради із заявою про виділення йому земельної частки (паю) із земель, переданих Княжицькій сільській раді колишнім КСП ім. Щорса, чи земель резервного фонду сільської ради. Рішенням Княжицької сільської ради Броварського району йому відмовлено у виділенні земельної частки (паю) та рекомендовано звернутись до суду для визнання права на земельну частку(пай), як члена КСП ім. "Щорса".
Позивач, посилаючись на те, що його безпідставно і протизаконно не включили до списків членів КСП ім. Щорса, які мають право на земельну частку (пай), на сьогоднішній день він не може скористатись своїм правом на виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, оскільки земельна ділянка, яка раніше належала КСП ім. Щорса знаходиться в межах населеного пункту на території Княжицької сільської ради, просив позов задовольнити.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в умовно кадастрових одиницях - 1,42 га, як члена КСП "Щорса" за рахунок земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, які знаходяться в адміністративних межах Княжицької сільської ради.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Сільськогосподарський виробничий кооператив імені Щорса (далі - СВК ім. Щорса, Кооператив), як особа, яка не приймала участі у справі, але вважає, що рішенням порушено його права та законні інтереси, подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.
 
Апеляційна скарга мотивована наступним.
 
Оскаржуване рішення стосується права скаржника на володіння спірною земельною ділянкою, оскільки таку було виділено за рахунок земель колишнього КСП ім. Щорса без залучення останнього до участі у справі навіть в якості третьої особи, а отже рішення суду першої інстанції впливає на права та інтереси скаржника, якого безпідставно не було залучено до участі у справі. 
 
Також зазначав, що СВК ім. Щорса є юридичною особою, до якого перейшли всі права та обов`язки ВАТ «Княжицьке», який у відповідності до змін і доповнень, що є невід`ємною частиною його Статуту, затверджених Броварською РДА 14.06.2000, створений шляхом реорганізації Колективного сільськогосподарського підприємства імені Щорса, зареєстрованого головою Броварської РДА в Київській області 15.12.1999 за  №1243, код 00849600 і є правонаступником його прав та обов`язків в частині переданого йому майна та зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів всіх рівнів. 
 
Як підприємство правонаступник ВАТ «Княжицьке», реформованого в КСП імені Щорса, СВК імені Щорса обраховує на своєму балансі землі колективної власності, які не підпали під паювання (землі під будівлями, господарськими дворами, шляхами, не угіддями, кар`єрами, лісосмугами тощо), а також є утримувачем правовстановлюючих документів колишніх ВАТ «Княжицьке», реформованого в КСП імені Щорса цивільних прав і обов`язків цих підприємств.
 
Щодо суті спору СВК ім. Щорса зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 , який працював у радгоспі ім. Щорса Київського спеціалізованого тресту овочево-карторплярських радгоспів Головного управління радгоспів був переведений із радгоспу ім. Щорса в СП "ІНТЕР ФАКЕЛ", де працював по 31.08.2006.
 
Вказував, що ОСОБА_1 ніколи не був пайовиком та членом КСП ім. Щорса, а також не значився в списках працівників (пенсіонерів) радгоспу ім. Щорса на момент створення ВАТ "Княжицьке". Звільнення ОСОБА_1 з роботи в радгоспі м. Щорса відбулося 01.03.1991, що не мало під собою правових підстав претендувати на його членство у ВАТ "Княжицьке".
 
Судом першої інстанції не враховано, що у відповідності до вимог чинного законодавства на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, а з моменту передачі такого державного акта конкретному сільськогосподарському підприємству, членом якого є особа.
 
Резюмуючи викладене, зазначив, що ОСОБА_1 не мав і не має права на членство в КСП імені Щорса. З радгоспу іменні Щорса він був звільнений за 4 роки до Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам». 
 
Також звернув увагу, що позов заявлено у порядку успадкування, а рішення прийняте про визнання права на земельну частку (пай) в умовно кадастрових одиницях - 1.42 га як члена КСП імені Щорса за рахунок земель колективної власності колишнього КСП імені Щорса, які знаходяться в адміністративних межах Княжицької сільської ради. При цьому в рішенні не вказано про уточнення предмету позову і позовних вимог.
 
Крім того, посилався на те, що визнання оскаржуваним рішенням за позивачем права на земельну часткуза рахунок земель колективної власності колишнього КСП                    ім. Щорсапотягло за собою прийняття Княжицькою сільською радою рішень про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пай), орієнтовною площею 0,50 га                   ОСОБА_1 ; рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 без вказівки за рахунок яких земель. Додав, що спірна земельна ділянка є спільною частковою власністю дійсних членів колишнього КСП ім. Щорса та їх спадкоємців і у відповідності до вимог ч. 1              ст. 30 ЗК України підлягає додатковому розподілу між ними при ліквідації підприємства.
 
За наведених обставин просив скасувати рішення Броварського міськрайонного суду                     Київської області від 23 березня 2010 року.
Представник СВК ім. Щорса - Безштанько С. М. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав, наведених в ній. 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.
 
Відповідач - Княжицька сільська рада Броварського району Київської області, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вимоги, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 останній працював в радгоспі ім. Щорса Київського спеціалізованого тресту овочево-карторплярських радгоспів Головного управління радгоспів при Раді Міністрів УРСР з 18 лютого 1977 року, згідно з наказом №78-к від 18.02.1977 по 01.03.1991.
 
Згідно наказу №55-к від 01.03.1991 ОСОБА_1 переведений із радгоспу ім. Щорса в СП "ІНТЕР ФАКЕЛ", де працював по 31.08.2006.
 
Рішенням від 14.12.2007 №1199 (17-У) Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 відмовлено у виділенні земельної частки (паю) та рекомендовано 

 звернутись до суду для визнання права на земельну частку(пай) як члена КСП "Щорса".
 
Пунктом 17 колективного договору радгоспу ім. Щорса на 1995-1996 роки було визначено "працівники, які звільнені по переводу мають право на одержання земельного і майнового паю".
 
Згідно протоколу №12 зборів уповноважених співвласників земельних і майнових паїв колишнього КСП ім. Щорса від 14.03.2006, зборами уповноважених було вирішено включити в списки на одержання земельного паю працівників колишнього КСП                 ім. Щорса, які були пропущені при складанні списків, які були звільнені по переводу.
 
Відповідно до п. 3.8 Статуту колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, затвердженого загальними зборами КСП ім. Щорса та зареєстрованого 15.12.1999, державною адміністрацією Броварського району, Київської області, реєстраційний №1243 членство в підприємстві зберігається за працівниками, які тимчасово вибули з підприємства у випадках: - направлення на роботу в інші підприємства і організації. 
 
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатку до Державного акта на право колективної власності на землю, у зв`язку з чим земельна частка (пай) має бути надана йому із земель резервного фонду за рішенням суду.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, СВК ім. Щорса посилалося на те, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, як особи, яка не приймала участі у справі, оскільки земельну частку (пай) виділено позивачу із земель колективної власності КСП ім. Щорса, правонаступником якого є СВК ім. Щорса. 
Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Таким чином, наведеною нормою передбачено право осіб, які не брали участі у справі, подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, але при дотриманні певних умов. Тобто, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку, передбаченому ст. 352 ЦПК України, повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
 
Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник) або міститься судження про права та/чи обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
 
Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав по права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. 
Суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи стосується оскаржуване судове рішення безпосередньо прав та обов`язків скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду (постанова Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №911/2635/17).
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги СВК ім. Щорса, що оскаржуване рішення порушує його права та інтереси, з наступних підстав. 
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, СВК ім. Щорса посилався на те, що він є юридичною особою, до якого перейшли всі права та обов`язки ВАТ «Княжицьке». Відповідно до змін і доповнень, що є невід`ємною частиною його Статуту, затверджених Броварською РДА 14 червня 2000 року,СВК ім. Щорса створений шляхом реорганізації КСП імені Щорса, зареєстрованого головою Броварської РДА в Київській області 15.12.1999 за №1243, код 00849600, і є правонаступником його прав та обов`язків в частині переданого йому майна та зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджетів всіх рівнів.
Також вказував, що як правонаступник ВАТ «Княжицьке», реформованого в КСП імені Щорса, СВК імені Щорса обраховує на своєму балансі землі колективної власності, які не підпали під паювання (землі під будівлями, господарськими дворами, шляхами, неугіддями, кар`єрами, лісосмугами тощо), а також є утримувачем правовстановлюючих документів (Статуту КСП ім. Щорса, протоколів загальних зборів, зборів уповноважених членів КСП імені Щорса, держаних актів  державного майна у спільну часткову - колективну власність членів підприємства) колишніх                 ВАТ «Княжицьке», реформованого в КСП імені Щорса (код ЄДРПОУ 00849600), цивільних прав і обов`язків цих підприємств.
Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції визнав за позивачем право на земельну частку (пай) за рахунок  земель колективної власності колишнього КСП ім. Щорса, правонаступником якого є СВК ім. Щорса. Тобто суд першої інстанції вирішив питання про права СВК ім. Щорса.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується прав та інтересів СВК ім. Щорса, оскільки про це суд прямо вказав в резолютивній частині рішення. При цьому, СВК ім. Щорса не брало участі у справі в суді першої інстанції.
 
Отже, вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай) за рахунок земель, належних СВК ім. Щорса, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим в порушення вимог, передбачених статтями 12 і 13 ЦПК України вирішив питання про права та обов`язки осіб не залучених до участі у справі.
 
Оскільки предметом позову є земельна ділянка, що відноситься до земель СВК                     ім. Щорса, то належним відповідачем у справі є саме СВК ім. Щорса, а не Княжицька сільська рада Броварського району Київської області. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позову.
 
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, що в силу п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України 
 
                                             П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса - задовольнити.
 
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2010 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу імені Щорса (ЄДРПОУ: 30839466; місцезнаходження: Київська область, Броварський район, с. Княжичі, вул. Марії Лагунової, будинок №107) судовий збір в сумі 126 (сто двадцять шість) грн 15 коп.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 06 грудня 2022 року.

Головуючий                                                                                                    О. Ф. Мазурик

Судді                                                                                                                 О. В. Желепа

                                                                                                                         В. А. Кравець