У х в а л а
        
20 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 143/970/21
 
провадження № 61-9881ск22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління, про поділ спільного майна,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом. 
 
Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану її представником - адвокатом Куцим Р. А. задоволено. Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 10 червня 2022 року скасовано у ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку за кадастровим номером 0523410100:00:017:0053, площею 0,1 га, по АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером 0523410100:00:017:0053, площею 0,1 га, по АДРЕСА_1 . Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 11 656 грн 25 коп., з яких: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4 662 грн 50 коп.; судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 6 993 грн 75 коп.
 
22 серпня 2022 року представником ОСОБА_2 - адвокатом Куцим Р. А. подано заяву про постановлення додаткового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.
 
Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Куцого Р. А. про постановлення додаткового судового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи у розмірі 6 000 грн.
 
19 вересня 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.  ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказував ціну позову у розмірі 46 625 грн. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року (касаційне провадження № 61-9284ск22) у відкритті касаційного провадження у зазначеній вище справі відмовлено на підставі статті 394 ЦПК України.
 
У жовтні 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чернілевська Р. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року (касаційне провадження № 61-9284ск22) вказану справу визнано малозначною. 
 
Подана касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
 
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № В (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,   § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
 
При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36).
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України.
 
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на  судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; не зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чернілевської Руслани Віталіївни на додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 05 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління, про поділ спільного майна.
 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами надіслати заявникові.
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                   О. В. Білоконь

                                                                                                                 Н. Ю. Сакара