Номер провадження: 22-ц/813/4656/22 
Справа № 522/7336/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 46

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,
при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Степової О.В. на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», треті особи: В.о. голови правління АТ «Українська залізниця» Желько Марчек, директор регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Нікулін Сергій Сергійович про скасування наказу, змінення підстав та дати звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -         

ВСТАНОВИВ

07 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа В.о. голови правління АТ «Українська залізниця» Желько Марчек про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що з 18.06.2018 року наказом №1239/с був прийнятий на посаду директора операційного АТ «Укрзалізниця» за переведенням з регіональної філії «Одеська залізниця», й відповідно до Трудового договору №389 від 15.06.2018 року, а саме пп.2.2.17 п.2 Договору йому, позивачу, необхідно було розробити проект критеріїв якості для своєї посади та подати його на затвердження керівнику згідно з організаційною структурою товариства не пізніше двох місяців з моменту укладення Договору, що й було ним виконано, проте 14.04.2020 року йому стало відомо, що його, позивача, 03.04.2020 року було звільнено з посади директора операційного АТ «Укрзалізниця» наказом В.о. голови правління АТ «Українська залізниця» Желько Марчек за невиконання пп.7.3.4.1., п.7.3.4. розділу 7 п.2 Договору на підставі доповідної записки ЦЦУП-10/658 від 03.04.2020 року, про що його не ознайомили, й з причин своєї необізнаності він продовжував виконувати свої трудові обов`язки протягом 06-08 квітня 2020 року. Позивач вважає, що його звільнення є незаконним, а тому просив суд поновити його на посаді директора операційного АТ «Укрзалізниця» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.04.2020 року по 03.05.2020 року, до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 74 715,00 грн (т.1, а.с.1-6).
29 липня 2021 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» №667/ос від 03.04.2020 року про звільнення  ОСОБА_1 03.04.2020 року з посади директора операційного АТ «Укрзалізниця» за невиконання п.п.7.3.4.1., п.7.3.4. розділу 7 трудового договору від 15.06.2018 року №389 згідно пункту 8 ст.36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора операційного Акціонерного товариства «Українська залізниця». Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 3 821 144,18. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь  ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави 11 350,00 грн. судового збору (т.2, а.с.160-166).
19 серпня 2021 року представником АТ «Українська залізниця» - Степовою О.В. направлено засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог позивача. Зокрема, як зазначає апелянт, уточнені позовні вимоги позивача не містять вимогу щодо поновлення його на роботі на посаді саме директора операційного АТ «Укрзалізниця». Апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно покладений на АТ «Укрзалізниця» тягар доказування наявності законних підстав для звільнення. На думку апелянта, у справі саме на позивача, як на ініціатора процесу покладається обов`язок довести обставини на які він посилається, а відповідач має право, а не обов`язок спростувати документально підтверджені факти. Апелянт наголошує на тому, що твердження суду про відсутність законної підстави для звільнення не відповідає наявним у справі доказам та її обставинам. Апелянт повідомляє, що причиною звільнення стало не невиконання вказівок члена правління, а невиконання пункту трудового договору, що на думку апелянта, є законною підставою для звільнення працівника. Також, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про можливість поновлення позивача на роботі та щодо застосування до спірних правовідносин норм ст.148, 194 КЗпП України. Адже, як зазначає апелянт, звільнення на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України не носить характеру дисциплінарного стягнення, а є звільненням за невиконання умов трудового контракту. Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції невірно визначений період вимушеного прогулу та безпідставно стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу так як у разі закінчення дії трудового договору на момент розгляду справи і вирішення справи судом період вимушеного прогулу позивача для стягнення середнього заробітку має визначатися з моменту незаконного звільнення і до моменту закінчення строку дії трудового договору. На основі викладеного, апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, судові витрати покласти на позивача (т.2, а.с.194-210).
22.12.2021 ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що жодних повідомлень чи зауважень щодо неприйняття розроблених ОСОБА_1 критеріїв чи виявлення помилок ні від свого безпосереднього керівника, ні від будь-якого іншого члена правління він не отримував. Карта оцінки результатів праці в порушення вимог договору не була розроблена відповідачем-роботодавцем. У наказі про звільнення відсутня інформація про те, у чому саме полягало невиконання позивачем своїх обов`язків і які заходи дисциплінарного стягнення до нього застосовувались чи проводилась службова перевірка, враховуючи наявність трудової записки та чи відбирались пояснення як у самого позивача, так і у його безпосереднього керівника – члена правління ОСОБА_2 . Відповідач мав застосувати заходи дисциплінарного стягнення в строк не пізніше ніж до 15.09.2018 р. Позивач зазначає, що оскаржуване рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції (т. 3).
В судовому засіданні в режимі відео конференції представник апелянта ОСОБА_3 просив задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які під`єдналися до участі в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що: 
- відповідач порушив строки застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, чим припустився порушень вимог ст.148 КЗпП України;
- порушення, які, на думку відповідача, сталися в 2018-2019 роках, і визначені у доповідній записці ЦЦУП-10/658 від 03.04.2020 року, не підпадають під вимоги умов Договору, та виходять за межі п.п. 7.3.4.1., п. 7.3.4. розділу 7 Договору;
- у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ні факт надання позивачем проєкту критеріїв якості роботи протягом двох місяців з моменту укладення Договору, ні факт ненадання позивачем зазначеного проєкту критеріїв якості роботи;
- протягом дії Договору й спливу 2 (двох) місяців з моменту укладення Договору для надання проєкту критеріїв якості роботи, роботодавець не застосував до позивача дисциплінарного стягнення з цього приводу й сторони Договору продовжували виконувати його умови без будь-яких претензій один до одного;
- звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника;
- позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни підстав та дати звільнення за трудовим договором від 15.06.2018 року № 389 в зв`язку з закінченням строку трудового договору та поновлення його на посаді директора Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» м. Одеси з 19.06.2020 року є безпідставними, оскільки з цієї посади він був звільнений на підставі його відповідної заяви; дія трудового договору від 08.06.2017 №121 була припинена й він був переведений на іншу посаду в межах одного підприємства – АТ «Укрзалізниця». 
Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за необхідне зазначити наступне.
Фактичні обставини справи
12.06.2018 ОСОБА_1 подав заяву про переведення його з 18.06.2018 на посаду директора операційного ПАТ «Укрзалізниця» на умовах строкового трудового договору за обставинами особистого характеру строком на 2 (два) роки з компенсацією найму (оренди) житла, звільнивши з посади директора регіональної філії «Одеська залізниця» (т. 1, а.с. 142).
Наказом №1233/ос «По особовому складу» від 15.06.2018 ОСОБА_1 призначено з 18.06.2018 року на посаду директора операційного ПАТ «Українська залізниця» на умовах трудового договору строком на 2 роки з відшкодування витрат на найм (оренду) житла на період обіймання зазначеної посади, звільнивши його з посади директора регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» за переведенням відповідно до пункту 5 статті 36 Кодексу законів про працю України. Припинити дію трудового договору від 08.06.2017 №121. Підстава: заява ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 140-142).
15.06.2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрзалізниця» укладено трудовий договір № 389 (т.1, а.с. 143-149).
Відповідно до п. 1.1 Договору працівник зобов`язується виконувати обов`язки, визначені договором, посадовою інструкцією та локальними нормативними актами товариства (далі - документами товариства), а товариство зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці працівника. На підставі Договору виникають трудові відносини між працівником та товариством (п. 1.2. договору). В пункті 1.3. Договору передбачено, що працівник підзвітний члену правління товариства, якому безпосередньо підпорядковується відповідна функціональна вертикаль. 
Відповідно до п. 2.2.17 працівник зобов`язується розробити проєкт критеріїв якості роботи для своєї посади та подати їх на затвердження своєму безпосередньому керівнику згідно з організаційною структурою Товариства не пізніше 2 (двох) місяців з моменту укладення Договору. Положення пункту не застосовуються до працівника, якщо критерії якості роботи для відповідної посади були розроблені та затверджені до укладення Договору. 
Відповідно до п.п. 7.3.4.1. п.7.3.4. розділу 7 Договору підставами для прийняття рішення про припинення договору з ініціативи товариства можуть бути невиконання працівником повністю або частково вимог пункту 2.2.17 договору.
Відповідно до 8.1. Договору цей договір діє з 18.06.2018 до 18.06.2020 року включно.
18.06.2018 року укладено додаткову угоду до цього договору стосовно деяких змін умов Договору. За п. 2.2 додаткової угоди до договору преміювання працівника проводиться відповідно до рішення Комісії з питань оплати праці працівників апарату ПАТ «Укрзалізниця» виключно до моменту затвердження критеріїв якості роботи, встановлених відповідно до карти оцінки результатів праці працівника (т.1, а.с. 150).
03.04.2020 року наказом в.о. голови правління Марчеком Ж., членом правління Кушнір С. №667/ос «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено 03.04.2020 року з посади директора операційного АТ «Укрзалізниця» за невиконання п.п.7.3.4.1., п. 7.3.4. розділу 7 трудового договору від 15.06.2018 №389 згідно пункту 8 статті 36 Кодексу законів про працю України. Підстава: доповідна ЦЦУП-10/658 від 03.04.2020; п.п.7.3.4.1., п. 7.3.4. розділу 7 трудового договору від 15.06.2018 №389 (т.1, а.с. 19,152).
В доповідній записці ЦЦУП-10/658 від 03.04.2020 року директора з управління персоналом та соціальної політики Є.В.Козак, що стала підставою для видання наказу про звільнення, зазначено, що директором операційного ОСОБА_1 (в доповідній записці невірно вказано прізвище позивача – « ОСОБА_5 ») станом на 15.08.2018 року не надано на свого безпосереднього керівника проект критеріїв якості роботи. Також, на виконання вказівки члена правління ОСОБА_6 № Ц-6-58/227-19 від 26.06.2019 року на виконання рішення правління від 23.05.2019 року (протокол №Ц-6-58-/227-19 від 26.06.2019 року) про впровадження норм Положення про оцінку результатів діяльності працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця», директора функціональні, керівників структурних підрозділів апарату управління, які працюють на умовах трудових договорів, зобов`язано розробити картки критеріїв якості (КПЄ) показників якості на звітні періоди 4 кварталу 2019 року та 2019 року. Директором операційним ОСОБА_1 у встановлений строк не надано картку критеріїв якості за цією вказівкою. Станом на 02.04.2020 року карти критеріїв якості Директором операційним ОСОБА_1 не надано. З урахуванням вищевикладеного директор з управління персоналом та соціальної політики клопотав перед в.о. голови правління АТ «Укрзалізниця» Ж.Марчек про звільнення з посади директора операційного ОСОБА_1 за п. 8 ст. 36 КЗпП України (не виконання протягом дії договору п.п. 7.3.4.1., п. 7.3.4. розділу 7 трудового договору №389 від 15 червня 2018 року) (т.1, а.с.153).
Нормативно-правова база та оцінка апеляційного суду
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені трудовим договором з нефіксованим робочим часом, контрактом.
Вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п.8 ст.36 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП) (п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).
Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
За ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.
Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій (робочій) інструкції. КЗпП України не містить переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються попередня робота працівника, його ставлення до праці.
До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку зазначити мотиви застосування стягнення.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Вказана позиція міститься в постанові КЦС ВС від 27.05.2020 в справі № 750/5598/17. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За обставинами даної справи трудовий договір був укладений 18.06.2018. Відповідно до п. 2.2.17 Договору працівнику надано два місяці з моменту укладення договору для розробки проєкту критеріїв якості роботи для своєї посади та подання їх на затвердження своєму безпосередньому керівнику згідно з організаційною структурою Товариства.
Рішення правління, яким працівників було зобов`язано розробити картки критеріїв якості (КПЄ) показників якості на звітні періоди 4 кварталу 2019 року та 2019 року було прийнято 23.05.2019, а відповідні вказівки надані 26.06.2019.
Дисциплінарне стягнення до позивача у вигляді звільнення з займаної посади було вжито 03.04.2020 – наказ № 667/ос. 
Тобто, з врахуванням положень ст. 148 КЗпП України та зважаючи на те, що контроль за виконанням працівником п. 2.2.17 договору та рішення правління, покладається на роботодавця, строк застосування дисциплінарного стягнення до позивача сплив. Таким чином, наказ № 667/ос від 03.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади не відповідає положенням діючого законодавства, а тому позовні вимоги про скасування даного наказу підлягають задоволенню. 
Як вбачається з трудового договору № 339 від 18.06.2018, строк його дії відповідно до пункту 8.1 складає з 18.06.2018 до 18.06.2020 року включно. Отже, позивач може бути поновлений на посаді з 03.04.2020 по 18.06.2020 (строк закінчення дії договору). Існування інших обставин в процесі розгляду справи не доведено. Оскільки суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, зокрема строку дії трудового договору, що є істотною обставиною для вирішення справи по суті, апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу в цій частині та скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення по суті заявлених вимог. 
За ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до Постанови КМУ від 8.02.1995 N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до довідки про доходи № 49 від 03.06.2021 дохід ОСОБА_1   у лютому 2020 року склав 0,00 гривень, у березні 2020 року – 81 300,94 грн. У лютому 2020 року кількість робочих днів - 20, у березні 2020 року - 21 робочих днів; фактично відпрацьовано 7 робочих дні: у лютому 2020 року - 0, у березні 2020 року - 7. 
Таким чином, шляхом додавання сум доходу за два місяці загальна сума доходу, яка підлягає діленню на кількість робочих днів складає: 0,00 + 81 300,94= 81 300,94 грн. Середньоденна заробітна плата: 81 300,94 : 7 = 11 614,42 грн. З таким розрахунком погодився позивач в своєму відзиві на апеляційну скаргу. 
Час вимушеного прогулу за період з 03.04.2020 року по 18.06.2020 року (день закінчення строку дії трудового договору) складає 51 робочий день. Відповідно сума заробітку за час вимушеного прогулу позивача становить 592 335,42 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки рішення суду першої інстанції було скасоване, апеляційний суд вирішує питання про стягнення судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача в розмірі 840,80 гривень, а також відповідача на користь держави в розмірі 8885,03 грн.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції не дослідив всі обставини, які мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасовує та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» - Степової О.В. – задовольнити частково.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2021 року – змінити в частині мотивувальної та описової частині, викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:
«Скасувати наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» №667/ос від 03.04.2020 року про звільнення  ОСОБА_1 03.04.2020 року з посади директора операційного АТ «Укрзалізниця» за невиконання п.п.7.3.4.1., п.7.3.4. розділу 7 трудового договору від 15.06.2018 року №389 згідно пункту 8 ст.36 КЗпП України.
Поновити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді директора операційного Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 03.04.2020 до 18.06.2020.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815, місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 592 335,42 грн. Виплату зазначеної суми провести за вирахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
В решті позовних вимог - відмовити».
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815 місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 гривень.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815 місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) на користь держави 11 350,00 грн. судового збору.
Рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складений 10 жовтня 2022 року.

Суддя Одеського апеляційного суду                        А.І. Дришлюк