СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року                             м. Харків                        Справа № 922/554/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя  Фоміна В.О.

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№498 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2022, постановлену суддею Добрелею Н.С. у приміщенні Господарського суду Харківської області 17.02.2022 об 11 год. 30 хв. (повний текст ухвали складено 17.02.2022) за результатами розгляду заяви Державної судової адміністрації України про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання
у справі №922/554/21
за первісним позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк”, м.Київ,
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю “Снабтехпром”, м.Харків,
       2) ОСОБА_2 , м.Харків,
       3) ОСОБА_3 , м.Харків,
       4) ОСОБА_1 , м.Харків,
про стягнення 324226,54 грн,
за зустрічним позовом  ОСОБА_3 , м.Харків,
до Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк”, м.Київ,
про визнання поруки припиненою
та за зустрічним позовом  ОСОБА_1 , м.Харків,
до Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк”, м.Київ,
про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.06.2021 первісний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снабтехпром", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 217639,04 грн інфляційних втрат за період з лютого 2018 року по січень 2021 року та 3% річних у сумі 106587,50 грн. за період з 12.01.2018 року по 12.01.2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снабтехпром" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1     на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2021 в частині задоволення первісного позову, а також в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Снабтехпром”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” судового збору скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення. Відмовлено у задоволенні первісного позову повністю. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2021 залишено без змін. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” на користь ОСОБА_3 7295,10 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” в дохід Державного бюджету України 7295,10 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
23.10.2021 господарським судом видані відповідні накази.
07.02.2022 Державна судова адміністрація України звернулась до господарського суду із заявою (вх. № 2861) про поновлення строку для пред`явлення наказу від 23.10.2021 року до виконання стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 заяву (вх. № 2861) Державної судової адміністрації України про поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання задоволено. Поновлено Державній судовій адміністрації України строк для пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Суд першої інстанції, розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про повернення без розгляду заяви про поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання (в порядку ч. 4 ст. 170 ГПК України, з підстав не направлення копії заяви всім учасникам справи), відмовив у вказаному клопотанні, зазначивши, що ДСА України звернулось до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання вже на стадії виконання судового рішення, а не розгляду справи; сторонами виконавчого провадження є стягувач (ДСА України) і боржник ( ОСОБА_1 ), отже, в даному випадку, в порядку ст. 170 ГПК України, ДСА України було направлено копію заяви з додатками на адресу боржника за наказом, як сторони виконавчого провадження; судом було  повідомлено усіх учасників справи про розгляд даної заяви та останні мали можливість брати участь в судовому засіданні з її розгляду. Розглянувши заяву ДСА України по суті, господарський суд зазначив, що строк пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання - до 29.12.2021; ДСА України було пропущено цей строк лише на місяць, затримка була викликана отриманням наказу лише 21.01.2022, що підтверджується відповідною супровідною карткою документа; водночас, боржник був обізнаний про стягнення з нього судового збору за подання апеляційної скарги, проте не здійснив оплати на підставі виданого судом наказу в добровільному порядку; за висновком суду першої інстанції, відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної чинності, оскільки це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень. Господарський суд також врахував, що згідно з наказом передбачено стягнення в Державний бюджет України  судового збору, рішення суду у справі № 922/554/21 залишається невиконаним. Із посиланням на вищевказані обставини місцевий господарський суд визнав причини пропуску стягувачем строку на пред`явлення наказу до виконання поважними, у зв`язку з чим задовольнив заяву Державної судової адміністрації України щодо поновлення строку на пред`явлення наказу господарського суду Харківської області від 23.10.2021 у справі № 922/554/21 до виконання.
ОСОБА_1 із ухвалою не погодилася, подала до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати, відмовити у задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про поновлення пропущеного строку; розгляд апеляційної скарги проводити у відсутність боржника і його представника.
В обґрунтування вимог скарги заявник наводить наступні доводи: ОСОБА_1 не має самостійного доходу, одна виховує малолітню доньку, а тому єдиним засобом для існування у неї є допомога малозабезпеченим сім`ям від держави, тому ОСОБА_1 не змогла своєчасно оплатити судовий збір у розмірі 3405,00 грн, який із неї ухвалено стягнути постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2021; як стверджує апелянт, Державна судова адміністрація своєчасно отримала наказ Господарського суду Харківської області у справі 922-554-21 про стягнення із ОСОБА_1 судового збору, що підтверджується корінцем до поштового повідомлення про вручення рекомендованого листа від 28.10.2021, і мала два місяці для пред`явлення виконавчого документа в органи, уповноважені для примусового виконання судових рішень, проте, своїм правом не скористалася; господарський суд обґрунтував своє рішення письмовим документом, який не можна назвати доказом, оскільки його достовірність неможливо об`єктивно перевірити, а зміст його виконання повністю залежав від зацікавленої сторони (стягувача). Також апелянт наполягає на тому, що заява, подана ДСА України, не була належним чином направлена всім учасникам справи, що є порушенням ст. 170 ч.2 ГПК України, а тому, як, наслідок, повинна бути повернута заявнику без розгляду, однак суд першої інстанції неправильно застосував вищевказану норму ГПК України.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору задоволено. Відстрочено сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн до ухвалення судового рішення у справі №922/554/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/554/21. Витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали даної справи №922/554/21 у повному обсязі.  Встановлено учасникам справи строк до 07.07.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо. 
05.07.2022 апелянт надав до суду клопотання, в якому просить відкласти розгляд даної справи через воєнний стан, у зв`язку із небезпекою для учасників судового провадження.
З огляду на необхідність розгляду апеляційної скарги впродовж розумних строків в контексті встановлених п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантій, відповідно до приписів пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України, якими встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства – Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 25.07.2022 призначив апеляційну скаргу до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2022 об 11:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 132. Учасникам справи було запропоновано заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення; з метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу – рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; явку представників учасників справи визнано необов`язковою.
Колегія суддів зазначила, що клопотання апелянта про відкладення розгляду справи буде розглянуто в ході подальшого провадження у справі.
В судове засідання 20.09.2022 представники учасників справи, повідомлені належним чином про час та місце її розгляду, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. 
Розглянувши клопотання  представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.
Харківська міська територіальна громада дійсно входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (з подальшими змінами). Постійна загроза обстрілів, бомбардування та ракетних ударів призводить до підвищеного ризику для всіх, хто перебуває в місті, зокрема, здійснює розгляд справ у суді та бере в ньому участь.
Разом з тим, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. Відповідний висновок, що ґрунтується на приписах чинного законодавства, неодноразово висловлювався Верховним Судом України (зокрема, в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі №   922/3166/20), Радою суддів України (рішення №9 від 24.02.2022, №23 від 05.08.2022). 
Відповідно до ч.11, 12 ст.270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, враховуючи, що явка представників учасників справи в судове засідання була визнана необов`язковою, керуючись принципами рівності всіх юридичних осіб перед законом і судом (ст.7 ГПК України), пропорційності у господарському судочинстві (ст.15 ГПК України), з огляду на необхідність дотримання вищенаведених принципів щодо розумності строків розгляду справи судом (додатково враховуючи, що згідно з    Указом Президента України від   12 серпня 2022 року № 573/2022   “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” та Законом України від 15 серпня 2022 року№ 2500-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні”, дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб), колегія суддів дійшла висновку, що вищевказане клопотання про відкладення розгляду справи до усунення небезпеки для учасників судового провадження у м.Харкові через воєнний стан – не підлягає задоволенню з підстав його необґрунтованості.
В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні. 
У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що на підставі наявних у справі матеріалів в ході апеляційного провадження встановлено наступне. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 23.06.2021 року первісний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снабтехпром", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 217639,04 грн.     інфляційних втрат за період з лютого 2018 року по січень 2021 року та 3% річних у сумі 106587,50 грн. за період з 12.01.2018 року по 12.01.2021 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Снабтехпром" на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1     на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" 1215,85 грн. судового збору.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання поруки припиненою відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2021 в частині задоволення первісного позову, а також в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Снабтехпром”, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” судового збору скасовано. Прийнято в цій частині нове рішення. Відмовлено у задоволенні первісного позову повністю. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2021 залишено без змін. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” на користь ОСОБА_3 7295,10 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” в дохід Державного бюджету України 7295,10 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
23.10.2021 господарським судом видані відповідні накази, які супровідним листом від 25.10.2021, вих.№029395 (т.4, а.с.97) направлені на адресу Державної судової адміністрації України та отримані останньою 28.10.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т.4, а.с. 104).
У наказах, із зазначенням про набрання законної сили постановою Східного апеляційного господарського суду в даній справі 28.09.2021, вказано, що вони дійсні для пред`явлення до виконання до 29.12.2021.
07.02.2022, тобто після закінчення вказаного строку, Державна судова адміністрація України звернулась до господарського суду із заявою (вх. № 2861) про поновлення строку для пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги (т.4, а.с.186). 
В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого строку для пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання заявник посилався на те, що отримав судовий наказ стосовно боржника ОСОБА_1 лише 21.01.2022, на підтвердження чого надав реєстраційно-контрольну картку (т.4, а.с.195).
Стосовно іншого наказу – про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” в дохід Державного бюджету України 7295,10 грн судового збору за подання апеляційної скарги, який був направлений до ДСА цим же супровідним листом, жодних пояснень щодо його дати його отримання та пред`явлення до виконання, клопотань про поновлення строку пред`явлення тощо ДСА України до суду не надавало.
Місцевий господарський суд, визнавши поважними наведені заявником причини пропуску зазначеного строку, поновив його оскаржуваною ухвалою від 17.02.2022.
Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Як було встановлено вище та не заперечується учасниками справи, останнім днем строку пред`явлення до виконання наказу Господарського суду Харківської області від 23.10.2021 у даній справі №922/554/21, згідно з яким з ОСОБА_1 стягнуто в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги, є 29.12.2021. 
Протягом вказаного строку стягувач, Державна судова адміністрація України, не пред`являв відповідний наказ до виконання і 07.02.2022 звернувся до господарського суду з заявою про поновлення пропущеного строку.
В апеляційній скарзі заявник наполягає на тому, що заява, подана ДСА України, не була належним чином направлена всім учасникам справи, що є порушенням ст. 170 ч.2 ГПК України, а тому, як, наслідок, повинна бути повернута заявнику без розгляду, однак суд першої інстанції неправильно застосував вищевказану норму ГПК України. 
Стосовно вказаних аргументів, які наводилися  представником ОСОБА_1 також і в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд надав їм належну оцінку, вказавши в оскаржуваній ухвалі, що заява стосується стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь ДСА України, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження", сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник, в даному випадку стягувачем згідно наказу суду від 23.10.2021 року є ДСА України, а боржником - ОСОБА_1 , тоді як інші учасники справи не мають відношення до виконання наказу, строк на пред`явлення якого просить поновити ДСА України, тому ДСА України було направлено копію заяви з додатками лише на адресу боржника за наказом, як сторони виконавчого провадження, з дотриманням вимог ст. 170 ГПК України. 
Погоджуючись із вищевказаними висновками місцевого господарського суду, колегія суддів зазначає, що заява ДСА України про поновлення пропущеного строку пред`явлення наказу до виконання підлягає розгляду по суті.
Відповідно до ч.6 ст.12   статті 12 Закону України "Про виконавче провадження"   стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною першою   статті 329 ГПК України   у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
За змістом вказаних норм, поважною причиною визнається така обставина, яка є об`єктивно непереборною та пов`язаною з дійсними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Питання щодо поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання (у розумінні частини першої   статті 329 ГПК України), тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини; при цьому визначальним при оцінці поважності причин пропуску строку для пред`явлення наказу до виконання є встановлення моменту, з якого стягував мав реальну можливість пред`явити відповідний наказ до виконання (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.05.2018 у справі №917/1431/14, від 11.12.2019 у справі №   904/10099/13 тощо).
При зверненні до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання, стягувач посилався виключно на ту обставину, що наказ ним було отримано лише 21.01.2022, на підтвердження чого надав реєстраційно-контрольну картку.
Колегія суддів зазначає, що отримання стягувачем виконавчого документу поза межами строку пред`явлення його до виконання дійсно може бути визнано поважною причиною для поновлення відповідного строку (оскільки в такому випадку має місце відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями стягувача та пропуском строку на пред`явлення до виконання наказу господарського суду), однак лише за умови, що відповідна обставина, на яку посилається заявник, підтверджена належними доказами, як це передбачено ст.77 ГПК України.
Як було встановлено вище, у матеріалах справи містяться два документи, в яких зазначено різні відомості щодо дати отримання стягувачем копії наказу від 23.10.2021: рекомендоване повідомлення відділення зв`язку про вручення поштового відправлення (т.4, а.с. 104), згідно з яким наказ вручено стягувачеві 28.10.2021, та надана Державною судовою адміністрацією України реєстраційно-контрольна картка (т.4, а.с.195) із вхідною датою 21.01.2022. 
Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Надаючи оцінку вищевказаним доказам та керуючись вимогами процесуального закону щодо їх оцінки на предмет вірогідності, колегія суддів зазначає, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення є документом відділення зв`язку, на якому факт отримання відповідного відправлення (наказу господарського суду від 23.10.2021) саме 28.10.2021 засвідчено підписом уповноваженої особи адресата.
Натомість у реєстраційно-контрольній картці, яка є внутрішнім документом Державної судової адміністрації України, проставлено вхідний номер та дату реєстрації вхідної кореспонденції, отже, із відповідного доказу вбачається лише, що наказ від 23.10.2021 у даній справі було зареєстровано Державною судовою адміністрацією як вхідний документ 21.01.2022.
За таких обставин, на думку колегії суддів, рекомендоване повідомлення відділення зв`язку про вручення поштового відправлення є більш вірогідним доказом, ніж внутрішній документ, складений самим стягувачем.
У запереченнях на клопотання стягувача про поновлення строку пред`явлення наказу до виконання, наданих суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 зазначав про наявність у матеріалах справи повідомлення про вручення наказу господарського суду представникові Державної судової адміністрації України ще 28.10.2021, однак місцевий господарський суд не надав вищевказаним доводам жодної оцінки, залишивши поза увагою вказане повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи, і прийнявши як належний доказ на підтвердження дати отримання стягувачем наказу господарського суду виключно той документ (реєстраційно-контрольну картку), який був складений самим стягувачем та наданий ним до суду.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що   ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як було встановлено вище, жодних інших підстав в обґрунтування поважності пропуску строку пред`явлення наказу до виконання (окрім посилань на отримання наказу 21.01.2022, які не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження) Державною судовою адміністрацією не наведено. 
Тобто заявником, який отримав наказ суду 28.10.2021 (що підтверджується матеріалами справи), не доведено наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від стягувача підстав унеможливили або істотно утруднювали своєчасне пред`явлення наказу до виконання у строк до 29.12.2021.
Колегія суддів додатково зазначає, що, як встановлено вище, супровідним листом від 25.10.2021, вих.№029395 (т.4, а.с.97) на адресу стягувача було направлено два накази: щодо стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк” в дохід Державного бюджету України 7295,10 грн судового збору за подання апеляційної скарги та щодо стягнення з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги. 
За твердженням Державної судової адміністрації, вказаного листа було нею отримано 21.01.2022, тобто після закінчення встановленого законом строку для пред`явлення обох наказів до виконання. Однак із матеріалів справи не вбачається, що стягувач звертався до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання наказу, яким судовий збір стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний Банк “ПриватБанк”.
На думку колегії суддів, відповідне свідчить про непослідовність поведінки та про суперечливість аргументів стягувача, який звернувся до господарського суду з заявою про поновлення строку пред`явлення до виконання лише щодо одного наказу.
Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що ДСА України було пропущено відповідний строк лише на місяць, що боржник був обізнаний про стягнення з останнього судового збору за подання апеляційної скарги, проте не здійснив оплати на підставі виданого судом наказу в добровільному порядку, що відмова в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало чинності - всупереч основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.
Колегія суддів погоджується з тим, що суд має керуватися конституційними принципами обов`язковості виконання судових рішень, які навів місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі. Разом з тим, у випадку, коли стягувач пропустив строк звернення до суду і не обґрунтував поважності причин його пропуску, посилання на відповідні принципи саме по собі не може підміняти відповідного обґрунтування, оскільки це призвело б до фактичного нівелювання законодавчих приписів ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" щодо строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Отже, в ході апеляційного провадження знайшли підтвердження аргументи апелянта щодо не з`ясування місцевим господарським судом обставин справи, які мають значення для вирішення спірного питання (а саме, щодо дати отримання наказу господарського суду).
Тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувану ухвалу має бути скасовано, у задоволенні заяви Державної судової адміністрації України про поновлення строку для пред`явлення наказу від 23.10.2021 до виконання стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги – слід відмовити.
З урахуванням викладеного, керуючись ст.   269, п.2 ч.1 ст.275, п.1 ч.1 ст.277, ст.282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 17.02.2022 у справі №922/554/21 скасувати.
Відмовити Державній судовій адміністрації України в задоволенні заяви (вх. № 2861) про поновлення строку для пред`явлення наказу Господарського суду Харківської області від 23.10.2021 у справі №922/554/21 до виконання стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення в дохід Державного бюджету України 3405,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено   23.09.2022 

Головуючий суддя                                                                    О.В. Шевель

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна