ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року	  м. Одеса	Справа № 916/989/22	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Разюк  Г.П.,
суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суспи Кирила Сергійовича
на рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022, проголошене об 11:30:47 суддею Невінгловською Ю.М. у м. Одесі, повний текст якого складено 13.10.2022
у справі № 916/989/22
за позовом Комунального підприємства “Міське управління житлово-комунального господарства” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області
до скаржника
про стягнення 92 196,61 грн.,
В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року Комунальне підприємство “Міське управління житлово-комунального господарства” Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (далі - КП “МУЖКГ”) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця (далі – ФОП) Суспи Кирила Сергійовича, в якій просило стягнути з останнього 65  838,96 грн. основного боргу, 1  445,00 грн. пені, 18  987,14 грн. інфляційних втрат, 5  925,51 грн. 3% річних, а також судовий збір.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №503 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2012 в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 позов задоволено частково та стягнуто з ФОП Суспи Кирила Сергійовича на користь КП “МУЖКГ” заборгованість у розмірі 58  102,32  грн., інфляційні втрати у розмірі 11  174,36  грн., 3% річних у розмірі 2  656,78  грн., пеню у розмірі 1  164,40  грн, а також 1  967,05  грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Приймаючи відповідне рішення, місцевий господарський суд встановив, що укладений між сторонам договір №503 від 01.08.2012 є правомірним та таким, що створює для сторін права та обов`язки, визначені в договорі, разом з тим його умовами передбачено, що площа обслуговуючого нежитлового приміщення становить 297 кв.м., однак ФОП Суспа К.С. на праві власності належить нерухоме майно, що розміщується за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, вулиця Паркова, 14/76-Н, загальною площею 262,10 кв.м. За таких обставин місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність нарахування позивачем щомісячної плати за надані послуги на той розмір площі нежитлового приміщення, власником якого відповідач не є, відтак суд визнав, що справедливим та правомірним у даному випадку буде нарахування щомісячної плати за користування послугами з утримання будинку та прибудинкової території саме за фактично належну відповідачу площу нежитлового приміщення, а саме – 262.1 кв. м.
З огляду на зазначене, місцевим господарським судом було здійснено власний розрахунок загальної заборгованості, штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань у визначений позивачем період з 01.05.2019 по 30.04.2022 та з урахуванням фактичної площі нерухомого майна, що належить відповідачу, за результатами якого відмовлено у стягненні частини основного боргу у сумі 7  736,64  грн., пені у сумі 280,6  грн., інфляційних втрат у сумі 7  812,78  грн. та 3% річних у сумі 3  268,73  грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Зокрема апелянт вважає, що судом першої інстанції безпідставно залишено поза увагою той факт, що договір №503 від 01.08.2012 є неукладеним, оскільки сторони не досягли згоди щодо передбачених ним істотних умов, а отже він не створює юридичних наслідків. Крім того, апелянт зазначає, що вказаний договір не містить предмету договору, оскільки на момент його укладення майно, що є предметом договору не належало відповідачу, а було власністю територіальної громади, а також відповідний договір не містить опису майна, яке належить споживачу, та загальну вартість послуги, розраховану для такого майна.
Також апелянт ствержує, що місцевим господарським судом безпідставно не було прийнято до уваги Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», яка передбачає, що до прийняття чи скасування воєнного часу в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим неправомірно здійснено нарахування заборгованості в ті періоди, в які ці нарахування заборонено нараховувати.
У відзиві на апеляційну скаргу КП “МУЖКГ” просить її відхилити і залишити рішення суду без змін та зазначає, що судом вірно встановлено факт підписання та скріплення печатками сторін договору №503 від 1.08.2012, оригінал якого оглядався в суді першої інстанції, що свідчить про вільне волевиявлення сторін на його укладання та досягнення згоди щодо його істотних умов. 
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість оскарженого рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до наступного висновку. 
Як вбачається з матеріалів справи, 27.07.2012 укладено договір оренди нежитлового приміщення №5 між Відділом комунального господарства та благоустрою Іллічівської міської ради (Орендодавець), ФОП Суспою К.С. (Орендар) та КП “МУЖКГ” (Балансоутримувач), відповідно до якого ФОП Суспа К.С. орендував у Іллічівської міської ради комунальне майно - нежитлове приміщення загальною площею 434,9 кв.м., розміщене за адресою: м.Іллічівськ, вул. Паркова, буд. 14, яке перебуває на балансі КП “МУЖКГ”. 
Вказаний договір укладено терміном на 5 років, тобто до 27.07.2017 включно, і діє з моменту його підписання сторонами. При цьому передбачено, що чинність цього договору достроково припиняється, зокрема, внаслідок приватизації об`єкта оренди Орендарем (за участю Орендаря).
Пунктом 5.7 договору оренди №5 передбачено, що Орендар зобов`язується, зокрема, здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 7 (семи) робочих днів після підписання цього Договору укласти з Балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю, в т.ч. вивезення побутових відходів.
На виконання зазначеного п.5.7 договору оренди №5 1.08.2012 між КП “МУЖКГ” (Виконавець) та ФОП Суспа К.С. (Споживач), який являється орендарем нежитлового приміщення у житловому будинку, укладено договір б/н про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого Виконавець зобов`язався забезпечити надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку №14 по вул. Парковій у м. Іллічівську, в якому розташовано вбудоване нежитлове приміщення площею - 434,9 кв. м., а споживач забезпечити своєчасну оплату таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.
Також з матеріалів справи вбачається, що 21.12.2012 Територіальна громада міста Іллічівська Одеської області в особі Іллічівської міської ради Одеської області (Продавець) та ФОП Суспа К.С. (Покупець) уклали договір купівлі-продажу вбудованого нежитлового приміщення, що розміщується за адресою: Одеська область, місто Іллічівськ, вулиця Паркова, 14/76-Н (чотирнадцять/сімдесят шість-Н), загальною площею 262,10 кв.м., яке є комунальною власністю. Даний договір купівлі продажу було посвідчено 21.12.2012 приватним нотаріусом Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М. та зареєстровано в реєстрі за номером: 4254. 
В матеріалах справи відсутні докази належності приміщень за адресою Паркова, 14/76-Н до житлового будинку №14 по вул. Парковій, 14 у м. Іллічівську, тому підстави для такого висновку відсутні. 
На підставі договору купівлі-продажу 24.01.2013 за номером 86242 було проведено державну реєстрацію права приватної власності Суспи К.С. на вбудоване нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вулиця Паркова, будинок 14/76-Н вбудованого нежитлового приміщення, що підлягає продажу шляхом викупу, серія та номер: 4254, виданий 21.12.2012, видавник: Приватний нотаріус Іллічівського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М.
Разом з тим, договір №503 між КП “МУЖКГ” та ФОП Суспа К.С., предметом якого є забезпечення Виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку № 14/76-Н по вул. Паркова, у м.Іллічівську, площею 297 м. кв, було укладено ще 01.08.2012 і той факт що перехід цього приміщення у власність відповідача відбувся пізніше жодним чином не звільняє його від встановленого ст.629 ЦК України обов`язку виконувати умови укладеного ним договору.
Відповідно до п. п. 1, 2 договору №503 обов`язком споживача є забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 12.03.2012р. №160 тарифу та його структури, копія якого додається до цього договору.
Згідно з п. п. 3-7 договору №503, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг вноситься до кожного 28 числа поточного місяця. Послуги оплачуються в безготівковій формі. Розмір щомісячної плати визначено в залежності від площі нежитлового приміщення, яка становить 297 кв. м. і тарифу 6,08 грн., за 1 кв. метр, відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 12.03.2012 № 160. Загальна сума щомісячної плати за утримання житлового будинку і прибудинкової території становить 1805,76 грн. з урахуванням ПДВ. За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі подвійної ставки НБУ за кожний день прострочки.
Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк, у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановленому договором (підп. 1,5  п. 9 договору №503).
Пунктом 14 договору №503 визначено, що Споживач несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені, а також за порушення визначених цим договором зобов`язань. 
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 01.06.2015. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається щороку продовженим. (п. 20 договору №503).
В підтвердження тарифів, застосованих позивачем у розрахунку заборгованості відповідача за договором №503, позивачем надано до суду копію рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 12.03.2012 №160, яким затверджено тарифи на послуги з утримання житлових будинків і прибудинкових територій для орендарів і власників нежитлових приміщень по вул. Паркова №14 (додаток №101 до вказаного рішення), яким встановлено тариф для орендарів і власників вбудованих і прибудованих приміщень в розмірі 6.08 грн/м2, а також копію наказу КП “МУЖКГ” №80 від 30.08.2021, яким введено в дію скориговані кошториси витрат на послуги з управління багатоквартирними будинками з 01.09.2021, зокрема, кошторис витрат, згідно якого ціна за послуги з управління без прибирання сходових кліток становить 6,43 грн./м2.
Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту (інв.№ 2982) на вбудоване нежитлове приміщення №14/76-Н, вул. Паркова, м. Іллічівськ, фактична площа нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Одеська обл., м.Іллічівськ, вулиця Паркова, будинок 14/76-Н становить 265,5 кв. м.
У зв`язку з затвердження рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської ради № 160 від12.03.2012 нових тарифів та придбанням відповідачем права власності на зазначене приміщення, листом №1853 від 16.12.2014 КП “МУЖКГ” звернулось до ФОП Суспи К.С. із пропозицією укласти новий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій щодо нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Паркова, 14/76-Н, проте відсутність реакції відповідача на нього не свідчить про відсутність між сторонами відповідних правовідносин на підставі раніше укладеного договору №503 від 01.08.2012.
Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.
Згідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини.
Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1. ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України. якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно ч.3 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, та включає, зокрема, витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем. Кошторис витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території є невід`ємною частиною договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.
У відповідності до Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» № 686 XIV від 20.05.1999, суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, які належать їм на праві власності чи орендують нежитлові приміщення на підставі договору для провадження цієї діяльності, зобов`язані укласти з балансоутримувачем будинку договір «Про надання послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкових територій», а також сплачувати комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.
З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2012 №503, який був підписаний зі сторони Виконавця начальником Г.О. Нарожним та скріплений печаткою КП “МУЖКГ” та зі сторони Споживача - Суспою К.С. та скріплений печаткою ФОП Суспи К.С., що свідчить про вільне волевиявлення сторін на укладення такого договору та досягнення сторонами істотних умов такого договору. 
При цьому доказів того, що відповідний  договір є нікчемним або визнаний судом недійсним матеріали справи не містять, відтак в силу ст. 204 Цивільного кодексу України, якою закріплена презумпція правомірності правочину, тобто вчинений правочин вважається правомірним, отже таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. 
Більш того, рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1506/15-г від 15.05.2015, було стягнуто з ФОП Суспа К.С. на користь КП “МУЖКГ” заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій від 01.08.2012 №502 у розмірі 50249,60 грн., 2761,34 грн. – пеню, та заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.08.2012 №503 у розмірі 54172,80   грн. 
Даним рішенням, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.11.2015 та постановою Верховного Суду України від 15.03.2016, були встановлені факти укладення договорів №502 та №503 (який є предметом розгляду даної справи) між КП “МУЖКГ” та ФОП Суспа К.С. щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за у житловому будинку №14/75-Н, 14/74-Н по вул. Паркова, у м. Іллічівську, площею 331 кв.м. (за договором №502) та у житловому будинку №14/76-Н по вул. Паркова, у м.Іллічівську, площею 297 кв.м. (за договором №503).
Також судами всіх інстанцій при розгляді справи №916/1506/15-г були встановлені факти часткової оплати ФОП Суспа К.С. заборгованості за вказаними договорами, зокрема, щодо договору №503 відповідачем було сплачено 1805,76 грн. – за серпень 2012 року та 1805,76 грн. – за вересень 2012 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що укладений між сторонами у справі договір №503 від 01.08.2012 є правомірним та таким, що створює для сторін права та обов`язки визначені в самому договорі, а тому прийняті сторонами на себе зобов`язання за таким договором є обов`язковими до виконання, в тому числі щодо своєчасної та повної оплати за отримані послуги та спростовують твердження апелянта про те, що він є неукладеним.
Місцевим господарським судом також вірно встановлено, що умовами договору №503 від 01.08.2012 передбачено, що площа обслуговуючого нежитлового приміщення становить 297 кв.м, тоді як відповідач придбав на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2012 у власність нерухоме майно, що розміщується за адресою Одеська обл., м. Іллічівськ, вул.  Паркова, 14/76-Н, загальною площею 262,10   кв.м., відтак правомірним у даному випадку буде нарахування щомісячної плати за користування послугами з утримання будинку та прибуткової території саме на фактичну площу нежитлового приміщення, зо розташовується за зазначеною адресою та перебуває у власності ФОП Суспи К.С., а саме на 262,1кв.м
Перевіривши здійснений місцевим господарським судом розрахунок загальної заборгованості відповідача за період з 01.05.22019 по 30.04.2022 з огляду на фактичну площу нерухомого майна, яке перебуває у власності відповідача та діючого у певний період тарифу, а саме а саме 6.08 грн./м2, який прямо передбачено договором та з 01.09.2021 6.43 грн/м2 на підставі наказу КП “МУЖКГ” №80 від 30.08.2021, колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що підлягає задоволенню позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 58  102,32  грн. основного боргу.       
Крім того, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1  статті 230 Господарському кодексі України).
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Оскільки встановлено факт прострочення відповідачем оплати отриманих послуг за договором №503 від 01.08.2012, то нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних з травня 2019 по квітень 2022 року вірно визнані судом першої інтенції правомірними. При цьому перевіривши, здійсненні місцевим господарським судом розрахунки пені, втрат від інфляції та річних відсотків, колегія дійшла висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо їх розміру. 
Посилання апелянта в апеляційній скарзі на Постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідна постанова регламентує заборону нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги саме населенням, як побутовими споживачами, і не стосується суб`єктів господарювання.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
За таких обставин, апеляційна скарга ФОП Суспи Кирила Сергійовича не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/989/22 слід залишити без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.10.2022 у справі №916/989/22 залишити без змін, апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суспи Кирила Сергійовича – без задоволення.
Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Текст постанови складено 09.12.2022 о 12.00

Головуючий суддя                                                  Г.П. Разюк         
Суддя                                                                                 Н.І. Принцевська
         Суддя                                                                                  А.І. Ярош