УХВАЛА

02 вересня 2022 року 
м. Київ
cправа №911/3074/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Вронська Г.О. - головуюча, Губенко Н.М., Кролевець О.А.

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного податкового університету
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В., Яковлєв М.Л.
від 14.07.2022
за позовом Державного податкового університету
до Фізичної особи-підприємця Домніка Андрія Григоровича
про стягнення 217 248,00 грн грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:
11 серпня 2022 року Державний податковий університет (далі - Скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2022. У касаційній скарзі Скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. 

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.01.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2022, відмовлено у задоволенні позову.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача 217 248,00 грн, оскільки з акту ревізії вбачається, що акти приймання виконаних робіт (наданих послуг) за договорами, укладеними між сторонами, останні підписали без зауважень та заперечень, і Позивач не надав будь-яких доказів, які свідчили б про допущені Відповідачем недоліки в наданих послугах чи про завищення їх обсягів або вартості.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:  а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;  б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у сумі 2 270,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 217 248,00 грн. Відтак справа №911/3074/21 у розумінні приписів статті 12 ГПК України є малозначною.

У касаційній скарзі Скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та її розгляд у касаційному провадженні розвиватиме право й сприятиме однаковому тлумаченню господарського законодавства.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

З огляду на зміст касаційної скарги, наведені Скаржником у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також Скаржник зазначає, що справа має для нього виняткове значення, оскільки є резонансною з точки зору фінансового та юридичного підґрунтя, так як тягне за собою істотну шкоду в розмірі 217 248,00 грн. При цьому таке твердження Скаржник не обґрунтовує та не підтверджує будь-якими доводами, що, у свою чергу, унеможливлює зробити висновки про виняткове значення цієї справи та як саме результати її вирішення вплинуть на діяльність Скаржника. Суд звертає увагу, що саме лише посилання на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування.

Крім того, у касаційній скарзі Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій порушили предметну юрисдикцію та, визнавши акт ревізії недійсним, скасували його в частині порушень, зазначених в акті ревізії. Однак Суд зазначає, що суди попередніх інстанцій не визнавали акт ревізії №20-21/1 від 25.02.2021 недійсним, а в сукупності з іншими доказами, відповідно до статті 86 ГПК України, надали йому оцінку.

Розглянувши наведені підстави у контексті касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відсутність обставин для відкриття касаційного провадження, оскільки доводи Скаржника, які викладені в касаційній скарзі, зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи та переоцінку встановлених судами обставин, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

Враховуючи викладене, з огляду на принципи господарського судочинства, зокрема, змагальності та диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №911/3074/21 за касаційною скаргою Скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Суд не розглядає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №911/3074/21 за касаційною скаргою Державного податкового університету на постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2022. 

2. Надіслати копії ухвали учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Г. Вронська
Судді                                                                                                    Н. Губенко 
                                                                                                                 О. Кролевець