УХВАЛА

14 грудня 2022 року 
м. Київ
справа №240/34941/21
адміністративне провадження № К/990/34157/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,
суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М., 
перевірив касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року
у справі №240/34941/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22 листопада 2021 року (вх.№72787/21) та заяви про уточнення позовних вимог від 26 січня 2022 року (за вх.№7549/22), просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ №698-к від 22 жовтня 2021 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 » - відповідно до якого, ОСОБА_1 , за вчинення дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні вимог статей19, 58 Конституції України, статей 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу», пункту 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп\2005, статей 22, 37, 141, 149 Земельного кодексу України, а також Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області;
- у перевищенні службових повноважень, якщо воно не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення, а саме за перевищення службових повноважень, передбаченого пунктом 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» в частині підписання в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області наказу ГУ Держеокадастру у Житомирській області від 07 травня 2021 року №6-2651\14-21-сг «Про втрату чинності наказу Головного управління від 24 лютого 2020 року №6-1866\14-20-сг» від 11 травня 2021 року №6-2707\14-21-сг «Про припинення права користування»; від 11 травня 2021 року №6-2709\14-21-сг «Про припинення права користування»; від 13 травня 2021 року №1309 УБД «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення» від 14 травня 2021 року №1311-УБД «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення»;
- скасувати наказ №764-к від 18 листопада 2021 року Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області «Про визначення дати звільнення та розрахунок з ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаду рівнозначну посадіі головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Коростенському, Лугинському, Народицькому, Овруцькому, Олевському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 18 листопада 2021 року;
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 18 листопада 2021 року по дату винесення рішення.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №698-к від 22 жовтня 2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 » та наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №764-к від 18 листопада 2021 року «Про визначення дати звільнення та розрахунок з ОСОБА_1 »;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Коростенському, Лугинському, Народицькому, Овруцькому, Олевському районах Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з 19 листопада 2021 року;
- стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19 листопада 2021 року по 06 червня 2022 року, у сумі розміром 48034,35 грн, з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
05 грудня 2022 року відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою. Заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення, оскільки такі, на його думку, є незаконним та необґрунтованими.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
З оскаржуваних судових рішень та зі змісту касаційної скарги вбачається, що спірні правовідносини у цій справі склались з приводу проходження позивачем державної служби.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції» суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин та правового врегулювання спірні правовідносини, що склались, відносяться до справ незначної складності.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року вирішено здійснювати розгляд справи №240/34941/21 за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що дана справа відноситься до категорії справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги про наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.
Оцінивши доводи касаційної скарги колегія суддів констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
З огляду на викладене, зазначення заявником у касаційній скарзі про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права не є достатнім для вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій категорії справ.
Доводи скаржника в касаційній скарзі стосуються встановлення фактичних обставин справи та переоцінки доказів у ній, між тим як відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Ураховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 КАС України Суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2022 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №240/34941/21.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Ж.М. Мельник-Томенко
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк
Судді Верховного Суду