УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 199/5009/20
провадження № 51-2798ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої 
ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року,
встановив:
За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 
від 16 листопада 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України 
до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог 
п. 4 ч. 2, ч. 5 та ч. 6 зазначеної статті.
Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначається обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються, та копії касаційної скарги 
з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального 
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того 
чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Однак, касаційна скарга захисника не відповідає наведеним вимогам процесуального закону.
Зокрема, позиція захисника ОСОБА_4 є непослідовною та неузгодженою, оскільки, як убачається зі змісту касаційної скарги, адвокат, вказуючи у вступній її частині 
на оскарження нею як вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року, так і ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року, у прохальній частині скарги формулює свої вимоги лише про скасування вказаної ухвали суду апеляційної інстанції. Зазначене перешкоджає суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, всупереч вищевказаному захисник у своїй скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судами при постановленні оскаржуваних вироку та ухвали, та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, доводів на обґрунтування зазначеної позиції з урахуванням положень статей 412, 413 КПК України не наводить. 
Окрім вказаного, захисник, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та по суті посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії оскаржуваного вироку суду першої інстанції.
До того ж адвокату слід звернути увагу на те, що копії оскаржених судових рішень, 
як доданих до касаційної скарги додатків, з огляду на положення ч. 6 ст. 427 КПК України вона має додати у кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.
Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2022 року щодо засудженої 
ОСОБА_5 залишити без руху і надати їй для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу їй буде повернуто.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                    ОСОБА_2                                       ОСОБА_3