ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року 
м. Київ

справа № 1740/2148/18
адміністративне провадження № К/9901/8290/19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Чумаченко Т.А.,  Васильєвої І.А., 
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 (суддя Недашківська К.М.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 (головуючий суддя Пліш М.А., судді: Шинкар Т.І., Макарик В.Я.) у справі №1740/2148/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішень про застосування фінансових санкцій, 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, підприємець, платник податків) звернувся до суду із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області (далі - відповідач, податковий орган, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.05.2018 №0003094000, рішення про застосування фінансових санкцій від 18.05.2018 №0003494000 та №0003484000.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим органом не взято до уваги пояснення, що 8 пачок цигарок є власністю прибиральниці і не можна вважати, що це була реалізація немаркованих марками акцизного податку тютюнових виробів. Факт продажу цих цигарок фіскальним органом не встановлений. У постанові Зарічненського районного суду Рівненської області від 29.05.2018 у справі №561/401/18 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення  та встановлено, що позивач не міг знати про знаходження у його магазині восьми пачок цигарок без акцизних марок, що виключає його вину у незабезпеченні обліку вказаних товарних запасів, відсутності товаросупровідної документації на неї. Щодо виявленого порушення  реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, позивач зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957  встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв, однак не регламентований обов`язок суб`єкта господарювання переоцінювати алкогольні напої у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України нових цін на такі вироби.   
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.08.2018,  залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019, адміністративний позов залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволені позову суди виходили з того, що наявність у постанові у справі про адміністративне правопорушення висновків щодо неправомірності позицій, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не може бути беззастережною підставою для визнання протиправними рішення про застосування штрафних санкцій та податкового повідомлення-рішення. Встановлені під час перевірки порушення підтверджені належними доказами та є підставою для застосування до платника податків штрафу та фінансових санкцій. 
Не погодившись із судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови у задоволені позову про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 18.05.2018 №0003494000, яким застосовано фінансові санкції у розмірі 17000 грн та податкового повідомлення-рішення від 11.05.2018 №0003094000, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 336 грн і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині. 
Скаржник не оскаржує судові рішення попередніх інстанцій в частині визнання протиправним та скасування рішення від 18.05.2018 №0003484000, яким застосовано фінансові санкції в розмірі 10000 грн за недотримання вимог по встановленню мінімальних цін на окремі види алкогольних напоїв та погоджується з прийнятим рішенням.
В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач посилається на неправильне застосування судами статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), та порушення норм процесуального права, зокрема, частини 6 статті 78, пунктів 3, 7 частини 4 статті 246, підпункту «в» пункту 3 частини 1 статті 322 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Вказує на неврахування судами, що позивач не був обізнаний про знаходження у магазині сигарет без акцизних марок, а тому не повинен нести за це відповідальність. Зазначає, що судами залишено поза увагою постанову Дубровицького районного суду Рівненської області від 11.05.2018 у справі №560/677/18, якою закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 за частиною 1 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень, просить відмовити позивачу у задоволенні касаційної скарги та судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.
Здійснюючи касаційний перегляд справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з таких мотивів.
Судовими інстанціями установлено, що податковим органом проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, за результатами якої складено акт від 02.05.2018  (далі - акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення: зберігання тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка (8 пачок цигарок без фільтра «ASTRU» Oriental Blend, виробництва Молдови, за ціною 21 грн. за пачку); відсутність супровідних облікових документів на вказані тютюнові вироби, які не відображені в установленому законом порядку.
А саме, під час проведення податковим органом перевірки павільйона за адресою:  АДРЕСА_1 , виявлено 8 пачок сигарет без фільтра «ASTRU» Oriental Blend, виробництва Молдови, за ціною 21 грн за пачку. Дані тютюнові вироби знаходилися на поличці торгового стелажу. Павільйон ( АДРЕСА_1 ) є місцем здійснення підприємницької діяльності позивача, роздрібної торгівлі тютюновими виробами та алкогольними напоями на підставі ліцензій, виданих 04.05.2018 та відповідно є місцем торгівлі.
На підставі акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.05.2018 №0003094000, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 336 грн; рішення про застосування фінансових санкцій від 18.05.2018 №0003494000, яким застосовано фінансові санкції в розмірі 17000 грн. 
За наслідками адміністративного оскарження прийнятих рішень, рішенням Державної фіскальної служби України від 26.07.2018 №10888/М/99-99-11-03-01-25 рішення контролюючого органу залишено без змін.
Перевіркою встановлено порушення позивачем  вимог частини четвертої  статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, пункту 12  статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР; Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі  види алкогольних напоїв», Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 №854, Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 24.07.2002 №218.
Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з таких мотивів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Підпунктом 14.1.109 наведеної норми встановлено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.
Згідно з підпунктами 226.1, 226.9 статті 226 ПК України в разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.
Пунктом 226.11 цієї статті визначено, що ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.
Абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) передбачено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Пунктом 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 (далі - Положення №1251) встановлено, що маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.
Відповідно до пункту 23 цього Положення на тютюнові вироби марки наклеюються: на пачки сигарет та цигарок серійного виробництва, сигар, сигарил, а також цигарок, упакованих у сувенірні коробки (незалежно від їх розміру), - у такій спосіб, щоб марки обов`язково розривалися під час відкривання; на тютюнові вироби в упаковці, що підлягає обгортанню у поліпропіленову плівку, - під плівку.
За змістом абзаців 1, 16 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього  Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.
За приписами статті 1 Закону №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
Абзацом 4 пункту 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 №833 (наділ - Порядок №833) передбачено, що забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників. Для зберігання верхнього одягу та особистих речей працівників обладнується окреме приміщення (абзац четвертий пункту 32 Порядку №833).
Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
Статтею 20 цього Закону передбачено, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
Враховуючи, наведені норми та встановлені судами попередніх інстанцій обставин справи щодо виявлення контролюючим органом у місці здійснення позивачем підприємницької діяльності наявність підакцизних товарів без акцизних марок, Верховний Суд не може погодитись з доводами позивача про безпідставне застосування до нього штрафу та фінансових санкцій.
Судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що абзацом 4 пункту 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 15.06.2006 №833 (назва із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.2001 №706, далі - Порядок №833) передбачено, що забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб`єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.
Для зберігання верхнього одягу та особистих речей працівників обладнується окреме приміщення (абзац четвертий пункту 32 Порядку №833).
Суд вірно вважав, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не мав права зберігати тютюнові вироби в місці здійснення торгівельної діяльності без марок акцизного податку, а відтак як суб`єкт господарювання він несе відповідальність за місце вчинення господарської діяльності.
Колегія суддів не приймає доводи скаржника про наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки цим доводам судом апеляційної інстанції надано належну правову оцінку. 
Позивач доводить суду, що постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 29.05.2018 у справі № 561/401/18 встановлено факт відсутності його вини у вчиненні  правопорушення за ч.1 ст. 155-1 КУпроАП, оскільки він не міг знати про знаходження у його магазині восьми пачок  сигарет без акцизних марок.
Диспозиція частини першої ст. 155-1 КУпроАП передбачає застосування штрафних санкцій у разі порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. 
Відповідно до частини шостої ст. 78 КАС України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Колегія суддів звертає увагу, що частиною сьомою ст. 78 КАС України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Відсутність складу адміністративного правопорушення це правова оцінка суду, а не встановлений факт. 
У постанові по справі про адміністративне правопорушення навпаки встановлено факт зберігання у місці торгівлі фізичної особи-підприємця тютюнових виробів без марок акцизного податку та факт відсутності супровідних облікових документів на вказані тютюнові вироби, що є складом порушення податкового законодавства, та незалежно від обізнаності про їх наявність, ФОП несе відповідальність за порушення вимог законодавства України під час здійснення підприємницької діяльності.
У випадку встановлення компетентними органами під час здійснення торговельної діяльності  зберігання або торгівлю забороненими, або не облікованими товарами, вина особа несе відповідну відповідальність. 
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність дій контролюючого органу щодо застосування до позивача фінансових санкцій. 
Підсумовуючи вказане, Верховний Суд зазначає, що позивачем в касаційній скарзі не зазначено достатніх обґрунтувань, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права.
Позивач також посилається на порушення судами норм процесуального права, зокрема, надання невірної оцінки доводам податкового органу та неповне встановлення фактичних обставин у справі, а тому Суд вважає за необхідне зауважити, що у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Всі доводи позивача спростовані судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду. 
Позивач  у касаційній скарзі просить про переоцінку, додаткову оцінку доказів стосовно встановлених фактів щодо предмету доказування, що знаходиться поза межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 КАС України.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судами було порушено норми матеріального права.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 341 КАС України).
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06.11.2018 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2019 у справі №1740/2148/18 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | В.П. Юрченко Т.А. Чумаченко   І.А. Васильєва