Ухвала                                                       
 
06 грудня 2022 року
м. Київ
 
справа № 127/30571/21-ц
провадження № 61-9979св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство «ОТП Банк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законних представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , 
треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2022 року у складі судді                Волошина С. В. та постанову Вінницького апеляційного суду від 31 серпня                    2022 року у складі колегії суддів: Денишенко Т. О., Оніщука В. В.,                     Рибчинського В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів попередніх інстанцій
 
У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законних представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В. В., про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття                    з реєстрації місця проживання.
 
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 05 вересня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладений кредитний до-говір № МL-B01/007/2007 про надання кредиту у розмірі                                62 000,00 доларів США з цільовим використанням цих коштів на купівлю нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 .                     04 жовтня 2007 року між тими ж сторонами укладений договір іпотеки № РСL-B01/007/2007, за положеннями якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку вказане житло. 
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року               у цивільній справі № 127/26561/16-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача кредитну заборгованість у сумі 25 940,70 доларів США. 
 
30 серпня 2021 року у порядку виконання рішення суду від 14 лютого 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. проведений опис та накладений арешт на квартиру ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , тобто розпочатий процес звернення стягнення на вказане нерухоме майно з метою подальшої передачі його для реалізації. У квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та неповнолітня донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На звернення приватного виконавця у Службу у справах дітей Вінницької міської ради з проханням надати дозвіл на реалізацію описаної та арештованої квартири, Виконавчий комітет Вінницької міської ради рішенням від 30 вересня 2021 року № 2336 відмовив                      у наданні такого дозволу. За ситуації, що має місце, продовжити процес звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже, й виконувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року у справі № 127/26561/16-ц неможливо. На предмет іпотеки розпочато звернення стягнення у межах відкритого виконавчого провадження № 62901403, а кредитні кошти були отримані ОСОБА_1 безпосередньо для придбання квартири, яка є предметом іпотеки.
 
Враховуючи викладене, позивач, з урахуванням уточнених вимог, просило виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 ; визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою; зняти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2022 року                у задоволенні позову АТ «ОТП Банк» відмовлено. 
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача про виселення (визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання) відповідачів, як спосіб захисту порушеного права позивача, не відповідають вимогам закону, та                є передчасними, оскільки суд не може констатувати факту наявності розпочатої, визначеної законом процедури звернення стягнення на іпотечне майно на підставі рішення суду, а так само на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такі суду не надані. Суд не встановив порушення права позивача на задоволення своїх, визначених рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості, вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки, позивач не розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.
 
Вимоги банку спрямовані на позбавлення відповідачів права на житло та власне самого житла поза визначеною договором іпотеки підставою та з порушенням порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, як встановленого законом так               і положеннями укладеного між позивачем та ОСОБА_1 договором іпотеки.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що у позивача відсутні рішення суду чи виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач як іпотекодержатель не реалізовував своє право захисту порушених майнових інтересів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації через прилюдні торги або               у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві. Фактично позивачем не дотримана визначена частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура повідомлення боржника про порушення основного зобов`язання та/або іпотечного договору, яка є обов`язковою у разі, якщо іпотекодержатель має намір здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У жовтні 2022 року АТ «ОТП Банк» подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. У касаційній скарзі зазначає на те, що суди в оскаржуваних судових рішеннях не врахували висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 923/971/19 (провадження № 12-21гс21).
 
Крім того, в уточненій редакції касаційної скарги як на підставу оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Зокрема, заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: частини третьої статті 109 ЖК України, частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», частини третьої статті 33 та частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку», у випадку, коли стягувач, який є іпотекодержателем, по виконавчому провадженню з виконання рішення суду про стягнення коштів з іпотекодавця на його користь звернувся до суду                     з вимогою про виселення всіх осіб з описаного та арештованого предмета іпотеки - житлового приміщення.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи, надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
25 листопада 2022 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законних представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради, приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича, про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання, за касаційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2022 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 31 серпня 2022 року призначити до судового розгляду на 14 грудня               2022 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	О. В. Ступак    	
 	І. Ю. Гулейков     С. О. Погрібний