ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 жовтня 2022 року           справа №200/18068/21 

                                                                                                                                  м.Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі  колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі  № 200/18068/21 (головуючий І інстанції Христофоров А.Б., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії,-

                                           В С Т А Н О В И В :

Позивач – ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.05.2022 року позов задоволений: визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, встановлену частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив, що за пільгові роки виплата не нараховується, а враховуються лише календарні роки служби.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивач є учасником бойових дій.
Згідно довідок від 16.07.2021 року № 04/1144 та від 16.07.2021 року № 04/1143 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, старший солдат ОСОБА_1  дійсно в період з 30.09.2015 року по 16.12.2015 року, з 25.12.2015 року по 03.01.2016 року, з 07.01.2016 року по 24.05.2016 року, з 25.06.2016 року по 21.12.2016 року, з 26.12.2016 року по 04.06.2017 року по 29.04.2018 року  та з 10.05.2018 року безпосередньо брав участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 30.09.2015 року № 181 солдата ОСОБА_1 призначеного наказом від 30 вересня 2015 року №28-к на посаду старшого стрільця 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” Сухопутних військ Збройних Сил України, з 30 вересня 2015 року зарахувати до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 на всі види забезпечення та вважати таким, що з 30 вересня 2015 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 20).
За витягом з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 29.09.2021 року № 275, старшого солата ОСОБА_1 водія відділу забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 , звільнено наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 (по особовому складу) від 15 вересня 2021 року №58-РС за п. 2 ч. 15 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 29 вересня 2021 року виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 , знято з всіх видів забезпечення, а з котлового забезпечення - з 30.09.2021 року. Вислуга у Збройних Силах України на день звільнення становить: календарна - 07 років 04 місяці 15 днів, пільгова – 10 років 08 місяців 10 днів (а.с. 15).
В жовтні 2021 року  позивач звернувся із заявою до відповідача про надання інформаціі щодо наявності вислуги років у календарному, пільговому та загальному обчисленні станом на день звільнення та виключення із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Згідно довідки відповідача від 20.10.2021 року № 04/1531, позивач має вислугу років: календарна 07 років 4 місяця 15 днів, пільгова 10 років 08 місяців 10 днів, загальна 18 років 00 місяців 25 днів (а.с. 21).
В жовтні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, що передбачена п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Листом від 26.10.2021 року вих. № 09/02/1224 відповідачем відмовлено позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби (а.с. 16-19).
За ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаних вимог закону, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (далі - Порядок № 393).
За пп. «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за три місяці, зокрема час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції та час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
За правовими висновками Верховного Суду в постановах від 21.04.2021 року у справі № 380/2427/20, від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17 поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги, а саме: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.          Оскільки позивач не має 10 повних календарних років служби, відсутні правові підстави для виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, встановленої частиною другою статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у день виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку із закінченням строку контракту; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, неправильно вирішив справу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає  скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року у справі  № 200/18068/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язати вчинити певні дії – відмовити.
Повний текст постанови складений 10 жовтня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко
            Судді:                                                                      Е.Г. Казначеєв
                                                                                             Г.М. Міронова