ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/725/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Чепурнова Д.В.,        

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року 
в адміністративній справі №160/725/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року по справі №160/725/22 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що наведений у листі відповідача розрахунок пенсії неправомірно виконаний останнім за умовами п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, яким визначено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом №2148-VIII, з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Крім того, при проведенні перерахунку пенсії за віком за умовами п. 4.7 Закону №1058-IV станом на 01.10.2017, відповідачем: не враховано загальний стаж роботи позивача за матеріалами пенсійної справи, зарахованого по 30.11.2015, який становить 44 роки 11 місяців 27 днів; до розрахунку пенсії за віком не надано розрахунок індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації за період з 01.12.2001 по 30.11.2003 (24 місяці). Вказане, на думку позивача, призвело до протиправного зменшення розміру пенсії за віком ОСОБА_1 після її осучаснення у 2017 році, оскільки відповідач безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % відповідно до п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, не врахував загальний стаж роботи станом на 01.10.2017 та не надав до розрахунку пенсії за віком розрахунок індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації за період з 01.12.2001 по 30.11.2003.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема зазначив про те, що перехід пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ на пенсію за віком відповідно до ст. 45 Закону №1058-IV є переведенням з одного виду пенсії на інший, тому підстави для застосування положень п. 4-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV відсутні. Крім того, відповідач вказав про те, що враховуючи те, що позивач подав заяву про перерахунок пенсії 22.11.2017, то відповідно перерахунок пенсії відповідачем проведено з 01.12.2017 з врахуванням страхового стажу 44 роки 11 місяців 27 днів. Щодо наведеного позивачем розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку з 01.12.2001 по 30.11.2013 відповідач вважає, що ОСОБА_1 не може підміняти державний орган та самостійно робити розрахунки, які належать виключно до компетенції пенсійного органу, наведений розрахунок викликає обґрунтовані сумніви, оскільки самостійно розрахований позивачем, а правильність розрахунку нічим не підтверджена.
Позивач подав заперечення на відзив, в яких вказав про те, що як доказ правомірності застосування величини оцінки одного року страхового стажу 1,0% відповідач навів у своєму відзиві постанову Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №826/7508/18, в якій розглядається питання неправомірного застосування Пенсійним фондом величини оцінки одного року страхового стажу 1,0% замість 1,35%. Натомість, відповідач не врахував, що Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі №826/7508/18 касаційну скаргу задовольнив частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2019 у справі №826/7508/18 скасував, справу направив на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Після чого, Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 09.06.2021, яке набрало законної сили 02.12.2021, задовольнив адміністративний позов у справі №826/7508/18 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити ОСОБА_2 з 14.11.2017 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% при визначенні коефіцієнта стажу для обчислення пенсії. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та перевіривши повноту з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апелянта та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 02.12.2003 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ за наявності стажу державної служби 13 років 0 місяців 4 дні при загальному стажі - 39 років 11 місяців 26 днів (зарахованого по 01.12.2003 включно).
01.10.2017 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, керуючись п. 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, провело автоматичне, без звернення позивача, переведення пенсії на умовах, передбачених Законом №1058-ІV, за матеріалами пенсійних справ та, як наслідок, призначило позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ (протокол від 09.11.2017 року №ОР193087).
На заяву позивача щодо розрахунку пенсії, яка була призначена з 01.10.2017 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надало позивачу відповідь листом № 5996/К-09 від 16.08.2019 року, в якому зазначило, що за даними електронної пенсійної справи позивача, розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 01.12.2003, що складав 39 років 11 місяців 27 днів, заробітної плати за період роботи з 01.12.2001 по 30.11.2003 (24 місяці). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,39917 (479/100х12)х1). Індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації - 3,32805. Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014, 2015, 2016 роки складає 12528,11 (3764,40 грн. х 3,32805). Загальний розмір пенсійної виплати з 01.10.2017 складає 5275,73 грн., з яких: 5000,85 грн. - розмір пенсії за віком (3764,40 х 0,39917 х 3,32805); 275,88 грн. - доплата за понаднормативний стаж роботи 19 років (1452,00 грн. х 19%) згідно зі ст. 28 Закону № 1058. На підставі особистої заяви від 22.11.2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.12.2017 року, згідно статті 42 Закону № 1058, з дорахуванням стажу роботи. За даними електронної пенсійної справи, розмір пенсії обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 30.11.2015, що складає 44 роки 11 місяців 27 днів, заробітної плати за період роботи з 01.12.2001 по 30.11.2003 (24 місяці). Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%складає 0,44917 (539/100 х 12) х 1). Індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації - 3,32805.Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014, 2015, 2016 роки складає 12528,11 (3764,40 грн. х 3,32805). Загальний розмір пенсійної виплати з 01.12.2017 складає 5975,73 грн., з яких: 5627,25 грн. - розмір пенсії за віком (3764,40 х 0,44917 х 3,32805); 348,48 грн. - доплата за понаднормативний стаж роботи 24 роки (1452,00 грн. х 24%) згідно зі ст. 28 Закону № 1058.
Правомірність розрахунку пенсії позивача після призначення її з 01.10.2017 року на підставі Закону №1058-ІV є предметом судового розгляд у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в даному випадку, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачу пенсію призначено відповідно до положень «Про державну службу» до набрання чинності Законом №2148-VIII, така пенсія підлягала перерахунку з 01 жовтня 2017 року з урахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, тому до спірних правовідносин норми пункту 4-4 «Прикінцевих положень» Закону №1058-ІV застосуванню не підлягають.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Конституції України).
Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
З матеріалів справи встановлено, що на час автоматичного призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-ІV (до 01.10.2017) позивач отримував пенсію за віком на підставі Закону № 3723-XII, яка була призначена відповідно до статті 37 зазначеного Закону.
Водночас при обчисленні пенсії позивача на підставі Закону №1058-ІV виник спір щодо застосування пунктів 4-3 та 4-7 або 4-4 Прикінцевих положень зазначеного Закону.
Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VIII (набрав чинності 11.10.2017) Прикінцеві положення Закону № 1058-ІV, серед іншого було доповнено пунктами 4-3, 4-4 та 4-7.
За умовами п. 4-3 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій , 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. А при здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень .
Відповідно до п. 4-4 розділу XV Закону №1058-IV з 01 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % .
З 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.
Нормами п. 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV передбачено що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію/щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява».
У справі, яка розглядається судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, натомість відповідач здійснив таке призначення автоматично, вважаючи, що наявні підстави, передбачені нормами п. 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV. До цього, позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII.
Так, згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII, який діяв на момент призначення позивачу пенсії за цим Законом, на одержання  пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного  віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років,  та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення  пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які  нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця  відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.
Право на вибір пенсії передбачено статтею 10 Закону №1058-IV відповідно до якої особі, яка має право на різні види пенсій (за віком, з інвалідності, за втрати годувальника), призначають один з цих видів пенсій за її вибором.
Абзацом 1 частини першої статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.
За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1   + Кз2   + Кз3   + ... + Кзn   );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В той же час, частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена   частиною другою   статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Наведене в сукупності свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-IV.
Однак, судом встановлено, а наявними в матеріалах справи доказами підтверджується той факт, що позивач до 01.10.2017 отримував пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, тобто, у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переходу з одного виду пенсії на інший на підставі Закону №1058-IV.
При цьому, розмір пенсії позивача обчислювався у відсотковому відношенні до заробітної плати працюючого державного службовця. При обчисленні позивачу пенсії за Законом №3723-XII показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався.
За таких обставин, враховуючи що раніше при обчисленні пенсії позивачу показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні не враховувався і при обчисленні пенсії у жовтні 2017 року підлягає застосуванню вперше, то застосуванню підлягав показник за три календарні роки, що передують такому призначенню пенсії у 2017 році.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18.10.2019 у справі №185/2603/17.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія позивача не підлягала автоматичному перерахунку, оскільки пунктом 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV передбачено, що особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України, серед яких Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматично, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ, однак, як було зазначено вище, пенсію позивач отримував по Закону №3723-XII, а не №889-VIII.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з урахуванням відсутності підстав для автоматичного переведення пенсії позивача відповідно до пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, відповідач мав застосовувати показники середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 % як це передбачено пунктом 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, не застосовуючи до спірних правовідносин положення пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
З огляду на наведене, суд вважає, що відповідачем при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,00%.
Поряд із зазначеним, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при автоматичному призначенні пенсії позивачу 01.10.2017 відповідач врахував страховий стаж позивача 39 років 11 місяців 27 днів.
У подальшому на підставі заяви позивача від 22.11.2017 відповідачем було підтверджено наявність власної помилки у розрахунках та донараховано позивачу стаж роботи, який після виправлення помилки становив 44 роки 11 місяців 27 днів.
Однак, перерахунок пенсії позивача із врахуванням виправленого розміру страхового стажу 44 роки 11 місяців 27 днів відповідачем здійснено лише з 01.12.2017 з посиланням на положення ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV, відповідно до якої перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначений перерахунок здійснено відповідачем не у зв`язку з виникненням у позивача права на підвищення пенсії, а у зв`язку із власною помилкою при розрахунку страхового стажу позивача 01.10.2017, тому підстави для застосування положень ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV, в даному випадку, відсутні.
При цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Із зазначеного слідує те, що оскільки відповідач припустився помилки при розрахунку страхового стажу позивача 01.10.2017, внаслідок чого позивач отримував пенсійні виплати у меншому розмірі з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то перерахунок пенсії позивача із врахуванням стажу останнього у розмірі - 44 роки 11 місяців 27 днів, має відбуватись саме з 01.10.2017.
Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації 3,919375, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
З матеріалів справи встановлено, що розрахований позивачем індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації становить 3,919375, натомість відповідач, вказуючи на помилковість та недоведеність розрахунку позивача, не навів власного розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації, який визначено ним у розмірі - 3,32805.
Більш того, такий розрахунок відповідач не навів і при наданні відповіді на заяву позивача від 09.08.2019 року листом від 16.08.2019 №5996/к-09.
Вказані обставини свідчать про бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо надання позивачу розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації, який визначено ним у розмірі - 3,32805, та, як наслідок, про неможливість перевірки судом правомірності та правильності такого розрахунку.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.
Водночас суд зазначає, що якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом допущено бездіяльність та не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Не втручаючись у дискрецію (вільний розсуд) відповідача, адміністративний суд разом з тим відповідно до приписів частини другої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен перевірити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); розсудливо; пропорційно тощо.
З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне з метою захисту порушених прав позивача визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 01.10.2017 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% та страхового стажу для розрахунку коефіцієнту страхового стажу - 39 років 11 місяців 27 днів, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з 01 жовтня 2017 року із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% та страхового стажу 44 роки 11 місяців 27 днів, з урахуванням раніше виплачених сум. Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо надання ОСОБА_1 розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації за результатами розгляду заяви від 09 серпня 2019 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 розрахунок індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації, який визначено у розмірі 3,32805. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вимога позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації 3,919375 та індексацій пенсій після перерахунку у порядку, передбаченому законодавством України у 2018-2021 роках, є передчасною з огляду на відсутність правильно здійсненого розрахунку пенсії позивача за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки частково не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає скасуванню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.   243,   311,   317,   321,   322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року по справі №160/725/22 - скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при здійсненні розрахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком, призначеної з 01.10.2017 року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, щодо застосування величини оцінки страхового стажу в розмірі 1% та страхового стажу для розрахунку коефіцієнту страхового стажу - 39 років 11 місяців 27 днів.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV, з 01 жовтня 2017 року із застосуванням величини оцінки страхового стажу в розмірі 1,35% та страхового стажу 44 роки 11 місяців 27 днів, з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо надання ОСОБА_1 розрахунку індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації за результатами розгляду заяви від 09 серпня 2019 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 розрахунок індивідуального коефіцієнту заробітку після оптимізації, який визначено у розмірі 3,32805.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.
                    Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов